Ухвала
 
22 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 2610/12441/2012
 
провадження № 61-7433ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н.Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О.М., Білоконь О. В., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 17 березня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.
 
Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 03 серпня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму у розмірі 638 400,00 грн.
 
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21 вересня 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами задоволено.
 
Скасовано рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 серпня 2012 року у справі № 2610/12441/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
 
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 вересня 2016 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_3 про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами залишено без задоволення.
 
Постановою Верховного Суду від 13 листопада 2019 року скасовано ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 17 березня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задоволено частково.
 
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 вересня 2016 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що вказані ОСОБА_1 обставини є новими обставинами у справі, а не нововиявленими, оскільки були встановлені та стали відомі заявнику вже після набрання оскаржуваним заочним рішенням законної сили.
 
У березні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 17 березня 2020 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 травня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків щодо підтвердження сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі та зазначення підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України.
 
У червні 2020 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 07 травня 2020 року, з яких вбачається, що недоліки усунуто заявником у повному обсязі.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд при ухваленні оскаржуваної постанови не врахував правові висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах та дійшов висновку про необхідність передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції, хоча мав розглянути заяву ОСОБА_1 по суті.
 
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
За змістом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження у справі, якщо її подано на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
 
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою з таких підстав.
 
Відповідно до частин другої, третьої статті 365 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) розгляд заяви здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цій справі.
 
Тлумачення частин другої, третьої статті 365 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) свідчить, що апеляційний суд після скасування рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами і ухвалення судом першої інстанції рішення має перевірити його законність по суті та прийняти рішення за результатами розгляду апеляційної скарги відповідно до положень статті 307 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції).
 
Тому, повноважень скасовувати таке рішення і ухвалювати процесуальне рішення з приводу розгляду заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами, відмовляти у її задоволенні, тобто розглядати по суті, апеляційний суд немає, так як це є компетенцією суду, судове рішення якого переглядається.
 
Аналогічний по суті висновок міститься у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 2-190/2011, провадження № 61?35193св18, від 06 березня 2019 року у справі № 755/21917/14-ц, провадження № 61-24916св18, від 27 березня 2019 року у справі № 761/22804/15-ц, провадження № 61-2584св18, від 03 липня 2019 року у справі № 200/9663/16-ц, провадження № 61-40582св18.
 
У касаційній скарзі заявник посилається на неврахування апеляційним судом висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 14 серпня 2019 року у справі № 521/8746/18, провадження № 61-6960св19, від 13 листопада 2019 року у справі № 2610/12441/2012, провадження № 61-17970св18, від 06 березня 2019 року у справі № 755/21917/14-ц, провадження № 61?24916св18, від 27 березня 2019 року у справі № 761/22804/15-ц, провадження № 61-2584св18, від 19 вересня 2018 року у справі № 2?190/2011, провадження № 61?35193св18, від 03 липня 2019 року у справі № 200/9663/16-ц, провадження № 61-40582св18.
 
Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про те, що висновок експертизи, на який посилається заявник, є новим доказом і тому не може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, направивши справу на новий розгляду до суду першої інстанції, а посилання на вказані ОСОБА_1 правові висновки містяться в оскаржуваній постанові, враховані апеляційним судом та судове рішення переглянуто відповідно до таких висновків, тому твердження заявника про їх неврахування є безпідставними.
 
Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги  ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 17 березня 2020 року та відмову у відкритті касаційного провадження у даній справі на підставі пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України, оскільки Верховний Суд виклав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.
 
Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 17 березня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                              Н. Ю. Сакара      
                                                                                                                  О. М. Осіян
                                                                                                                  О. В. Білоконь