Єдиний унікальний номер 234/21382/19 
Номер провадження 22-ц/804/2349/20        

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року Донецький апеляційний суду складі:
головуючого-судді  Мальованого Ю.М.,
суддів:                     Канурної О.Д., Корчистої О.І.,   
за участю:
секретаря судового засідання Гладуха О.О.,
представника позивача адвоката Макарова В.М.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 234/21382/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, з апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 травня 2020 року (суддя першої інстанції Сухоручко Ю.О.),-

В С Т А Н О В И В :

  У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Позов обґрунтований тим, що на примусовому виконанні у міському відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області знаходиться виконавче провадження АСВП 33571586 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2471 від 19 серпня 2011 року, виданого Краматорським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 04 червня 2011 року  до його повноліття. На підставі постанови про стягнення аліментів від 07 вересня 2011 року аліменти утримуються, заборгованість  відсутня, що підтверджується листом ДВС.
На теперішній час позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_5 . Позивач не має особистого чи спільного житла, так само, як і його дружина, а відтак його родина змушена мешкати разом з матір`ю дружини ОСОБА_6 , що підтверджується відповідним актом.
З урахуванням сум, які щомісячно утримуються із його заробітної плати, він опиняється у скрутному матеріальному становищі, яке позбавляє його фінансової можливості придбати житло. 
Прожитковий мінімум з 01 грудня 2019 року на дитину віком від 6 до 18 років становить 2218,00 грн., а для працездатної особи 2102,00 грн. Розмір аліментів, який він сплачує відповідачу, перевищує встановлений державою мінімум у 3, а у деякі місяці в 4 рази. Позивач жодним чином не відмовляється від обов`язку утримувати дитину, проте, вважає, що у розумінні ст. 180 СК України, це є спільним обов`язком обох батьків, проте, виходячи з сум які перераховуються його колишній дружині, цей обов`язок виконується виключно з його боку, оскільки, надає можливість стягувачу ОСОБА_1 ніде не працювати. 
Крім обов`язкових платежів (аліментів) він бажає та самостійно приймає участь в утриманні сина, проте, примусове стягнення ускладнює йому таку можливість. Він має офіційну роботу, працює у ПАТ «Новокраматорський машинобудівельний завод», отримує офіційну заробітну плату, сплачує податки та аліменти, проте, йому майже не залишається грошей для забезпечення своєї життєдіяльності.
Просив змінити розмір аліментів, стягнутих на підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області на утримання сина з розміру 1/4 частки до розміру 1/6 частки, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 19 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково.
Зменшено з часу набрання рішенням суду законної сили розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 серпня 2011 року по цивільній справі № 2-2471 за позовом ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини з розміру 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до розміру 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, і до повноліття дитини – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Відкликано без подальшого виконання виконавчий лист, виданий на підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 серпня 2011 року по цивільній справі № 2-2471 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 
Не погоджуючись із рішенням суду відповідач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, посилаючись на незаконність судового рішення, неправильне застосування норм процесуального права та порушення норм матеріального права, просить  скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 травня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.  
  Апеляційна скарга мотивована тим, що на виконання діючого законодавства стосовно COVID-19, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2 та через бажання особисто приймати участь в судовому засіданні, її представником було подано заяву про відкладення судового розгляду справи на іншу дату у зв`язку з запровадженням карантину на території України. Однак суд, незважаючи на вказану заяву, розглянув справу по суті без її участі, при цьому послався на те, що причини неявки до суду є неповажними. На думку заявника суд порушив її процесуальні права як відповідача по справі.
Крім того, відповідач не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки на час звернення з даним позовом до суду у позивача жодних змін сімейного стану не відбулося. Шлюб він зареєстрував 27 квітня 2013 року, від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька і до звернення до суду з позовом у даній справі минуло шість років. Також судом не враховано, що позивачем не наведено жодних доводів та не додано до позову жодних доказів зміни його матеріального стану у бік погіршення порівняно з 2011 роком, коли з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 . В обґрунтування позову позивач не навів жодних доказів його скрутного матеріального становища, в якому він опинився  через сплату аліментів на користь скаржника на утримання їхньої неповнолітньої дитини. Жодних доказів погіршення стану свого здоров`я чи членів його родини позивач не навів. Позивач  створив нову сім`ю, у нього з`явилася дитина, але при цьому він отримує високий дохід, якого вистачить на утримання всіх дітей і зменшення розміру аліментів буде несправедливим.  
Вважає, що звертаючись з позовом до суду, позивач не вказав фактичні обставини, що мають істотне значення для зменшення розміру стягуваних аліментів та не надав доказів про погіршення свого матеріального стану. Тому, в розумінні ст. 192 СК України позовні вимоги позивача необґрунтовані та такі, що задоволенню не підлягають і суд першої інстанції мав відмовити у задоволенні його позовних вимог. 
В той же час судом не враховані надані нею докази на підтвердження її вкрай скрутного матеріального становища через погіршення її стану здоров`я та стану здоров`я їх сина.
       Письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача відповідачем на час розгляду справи не наданий.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.  
Згідно частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.  
  Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
    Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що змінився матеріальний стан позивача, зокрема те, що він одружений, має на утриманні доньку, врахував стан здоров`я відповідача та їх спільної неповнолітньої дитини, дійшов висновку про зменшення  розміру аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини з 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця до розміру 1/5 частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги апеляційний суд погоджується з таким висновком суду.
Матеріалами справи встановлено, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 19 серпня 2011 року із ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця починаючи з 04 червня 2011 року.
Згідно постанови від 02 вересня 2011 року ВП № 33571586 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-2471, виданого 19 серпня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця починаючи з 04 червня 2011 року (а.с. 9).
Відповідно довідки про сплату аліментів, наданої ПрАТ «НКМЗ» за № 173 від 28 листопада 2019 року ОСОБА_2 за період з січня 2019 року по жовтень 2019 року сплатив ОСОБА_1 аліменти у розмірі 69 871 грн. 51 коп., а саме: січень 2019 року – 5 812 грн. 95 коп., лютий 2019 року – 5 428 грн. 88 коп., березень 2019 року – 9 250 грн. 73 коп., квітень 2019 року – 6 857 грн. 42 коп., травень 2019 року – 6 495 грн. 97 коп., червень 2019 року – 6 537 грн.  43 коп., липень 2019 року – 7 255 грн. 19 коп., серпень 2019 року – 3 394 грн. 25 коп., вересень 2019 року – 12 369 грн. 80 коп., жовтень 2019 року – 6 468 грн. 89 коп. (а.с. 11)
Згідно копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с. 12)
З копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що батьком дитини є ОСОБА_2 . (а.с. 13) 
Відповідно акту від 29 листопада 2019 року, складеного комісією у складі: секретаря комітету мікрорайону № 3 Нетеси О.О. та голови комітету мікрорайону № 2 Тимофєєвої Г.А., ОСОБА_2 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_9 , донькою ОСОБА_5 , матір`ю дружини ОСОБА_6 (а.с. 13).
З довідки, наданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Краматорської міської ради вбачається, що ОСОБА_7 перебуває на обліку з діагнозом бронхіальна астма (а.с. 38). 
Відповідно довідки Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради за № 8130 від 10 лютого 2020 року ОСОБА_1 має реєстрацію за адресою: АДРЕСА_2 разом з сином ОСОБА_7 (а.с. 45). 
З виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого), наданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку з діагнозом хронічний панкреатит, хронічний гастродуоденіт, хронічний холіцестит, ВСД по гіпотонічному типу (а.с. 73).
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що з 2013 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з  ОСОБА_9 та у ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька ОСОБА_5 . З урахуванням сум, які щомісячно утримуються з його заробітної плати на користь відповідача він опиняється у скрутному матеріальному становищі. Тобто посилався на зміну не тільки матеріального стану, а й сімейного.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів можуть бути  як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійні підстави для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Кожна з наведених підстав є самостійною, не залежною від іншої підстави для зміни розміру аліментів.
Відповідно до ч.1 ст.81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.80 цього Кодексу достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять предмета доказування.
Отже, суд першої інстанції, встановивши всі фактичні обстави справи та дослідивши зібрані по справі докази, обґрунтовано взяв до уваги, що народження у позивача 09 січня 2014 року доньки свідчить про зміну його сімейного стану, яке існувало до ухвалення судом першої інстанції рішення від 19 серпня 2011 року про стягнення з останнього аліментів на утримання його сина щомісячно до досягнення повноліття.     
За вище наведених обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для скасування або зміни судового рішення - відсутні, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції надав неправильну оцінку обставинам справи та поданим сторонами доказам є необґрунтованими, оскільки суд ухвалив рішення про часткове задоволення позову, дослідивши та оцінивши докази у справі щодо їх належності, допустимості та достатності.
Також апеляційний суд вважає неспроможними посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення її процесуальних прав у зв`язку з розглядом справи у її відсутність та відсутність її представника. При цьому колегія суду враховує, що оскаржуване рішення ухвалене судом 19 травня 2020 року. 
19 травня 2020 року, звертаючись з заявою про відкладення судового розгляду, представник відповідача адвокат Гур`єва Л.М., посилалася на запровадження з 12 березня 2020 року по 22 травня 2020 року карантину через спалах у світі коронавірусу.
Дійсно, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 343 від 04 травня 2020 року «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» у чинній редакції на час ухвалення оскаржуваного судового рішення, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12 березня 2020 року по 22 травня 2020 року (в редакції останніх змін) на всій території України встановлено карантин. Крім того, відповідно до підпункту 8 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04 травня 2020 року № 343 дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією. Зокрема, дозволено: з 22 травня 2020 року регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні.
Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.
Тому, визнавши неповажними причини неявки відповідача та її представника в судове засідання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що підстави неявки в судове засідання, вказані у поданій заяви, не позбавляє учасників справи надати пояснення по справі.     
Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на незгоді позивача з розміром стягнених аліментів та зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, які належним чином були досліджені судом першої інстанції та їм надано відповідну оцінку.   
Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення. Під час апеляційного перегляду справи неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування рішення, у справі не встановлено.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява N 63566/00, § 23).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Крім того, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а рішення суду без змін, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають. 
Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 вересня 2020 року.

Головуючий суддя:                                                                       Ю.М. Мальований

Судді:                                                                                            О.Д. Канурна

                                                                                                       О.І. Корчиста