ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 815/1266/17
адміністративне провадження № К/9901/53796/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Дашутіна І. В., 
суддів Шишова О. О., Яковенка М.М.,
розглянув в попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції касаційну скаргу Командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року у складі судді: Танцюри К.О. та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2018 року у складі колегії суддів: Зуєвої Л.Є., Шевчук О.А., Федусика А.Г. у справі № 815/1266/17 за позовом ОСОБА_2 до Командира військової частиин НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_1 , третя особа- Військова частина НОМЕР_1 , про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії, 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1. У березні 2017 року ОСОБА_2 (далі – ОСОБА_2 , позивач) звернувся до суду з позовом до командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_1 (далі – відповідач) про визнання неправомірною бездіяльності (перевищення службових повноважень), дій щодо відмови у наданні ОСОБА_2 матеріалів службового розслідування, проведеного стосовно невиконання ОСОБА_2 п. 5.1.4 Плану усунення недоліків під час проведення інспекційної перевірки військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання надати ОСОБА_2 копії матеріалів службового розслідування, проведеного стосовно невиконання ОСОБА_2 п. 5.1.4 Плану усунення недоліків під час проведення інспекційної перевірки військової частини НОМЕР_1 .
2. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.
2.1. Визнано неправомірною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 генерал – майора ОСОБА_1 щодо направлення ОСОБА_2 відповіді тимчасово виконуючого обов`язки начальника адміністративного відділу – Секретаря військової ради Коєва В.А. від 01.02.2017 №462 з матеріалами службового розслідування, проведеного стосовно невиконання ОСОБА_2 п. 5.1.4 Плану усунення недоліків під час проведення інспекційної перевірки військової частини НОМЕР_1 .
2.2. Зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 генерал – майора ОСОБА_1 надати ОСОБА_2 копії матеріалів службового розслідування, проведеного стосовно невиконання ОСОБА_2 п. 5.1.4 Плану усунення недоліків під час проведення інспекційної перевірки військової частини НОМЕР_1 . 
2.3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
3. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2018 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року змінено.
3.1. Викладено абзац третій резолютивної частини постанови Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2017 в наступній редакції: «Зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 надати ОСОБА_2 копії матеріалів службового розслідування, проведеного стосовно невиконання ОСОБА_2 п. 5.1.4 Плану усунення недоліків під час проведення інспекційної перевірки військової частини НОМЕР_1 ».
3.2. В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2017 залишено без змін.
4. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:
4.1. ОСОБА_2 проходить військову службу на посаді начальника служби метрології та стандартизації озброєння оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (в/ч НОМЕР_1 ) Сухопутних військ Збройних Сил України.
4.2. 30 січня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_1 із інформаційним запитом, у якому викладено прохання надати йому копії матеріалів службового розслідування, аркушу бесіди та наказу про результатами службового розслідування проведеного стосовно не виконання ним п. 5.1.4 Плану усунення недоліків під час проведення інспекційної перевірки в/ч НОМЕР_1 Головною інспекцією Міністерства оборони України від 15.10.2016р. Інв. №2554т.
4.3. У зазначеному інформаційному запиті ОСОБА_2 наголосив на проханні відповідь на вказаний інформаційний запит від 30.01.2017 направити йому на адресу АДРЕСА_1 або надати (видати) під підпис (розписку) в адміністративному відділі (нетаємному діловодстві) військової частини НОМЕР_1 .
4.4. 01 лютого 2017 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника адміністративного відділу – Секретаря військової ради Коєвим В.А. складено відповідь на інформаційний запит, адресовану ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) у якій зазначено, що на адресу ОСОБА_2 направляються копії документів, а саме: матеріали службового розслідування, аркуш бесіди та наказ про результати службового розслідування проведеного стосовно не виконання п. 5.1.4 Плану усунення недоліків під час проведення інспекційної перевірки в/ч НОМЕР_1 Головною інспекцією Міністерства оборони України від 15.10.2016 Інв. №2554т. на 25 арк.
4.5. Посилаючись на викладене, позивач, уважаючи бездіяльність відповідача щодо надання відповіді на його інформаційний запит протиправною, звернувся до суду із зазначеним позовом.
5. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що генерал-майором ОСОБА_1 , як розпорядником інформації, неналжним чином виконано обов`язок щодо надання відповіді на запит ОСОБА_2 . Крім того, суд першої інстанції, ураховуючи відсутність у даному випадку доказів відмови відповідача у наданні відповіді на запит позивача, на підставі частини 2 статті 11 КАС України вийшов за межі позовних вимог та визнав неправомірну бездіяльність відповідача щодо направлення ОСОБА_2 відповіді.
6. Суд апеляційної інстанції змінюючи рішення суду першої інстанції зазначав,  що оскільки генерал-майор ОСОБА_1 вже не є командиром військової частини НОМЕР_1 , а тому для повного захисту прав позивача та для належного виконання рішення суду, колегія суддів вважає за необхідне змінити постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2017 року, шляхом зобов`язання командування військової частини НОМЕР_1 надати ОСОБА_2 копії матеріалів службового розслідування, проведеного стосовно невиконання ОСОБА_2 п. 5.1.4 Плану усунення недоліків під час проведення інспекційної перевірки військової частини НОМЕР_1 , оскільки саме військова частина НОМЕР_1 є розпорядником запитуваної Скібіним О.О. інформації.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
7.          Командиром військової частини НОМЕР_1 генерал-майором ОСОБА_1 та Військовою частиною НОМЕР_1 подано касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволених вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
7.1. Зазначають, зокрема, що відповідь позивачу на його запит була надана в передбачений законодавством п`ятиденний строк, а відповідальність за доставку поштової кореспонденції чинним законодавстом не покладена на командира військової частини НОМЕР_1 . Крім того вказував, що за неотримання запитувачем інформації з незалежних від розпорядника інформації підстав останній не може нести будь-яку відповідальність.
8. У відзиві на касаційну скаргу позивач, уважаючи оскаржені рішення судів першої та апеляційної інстанцій законними та обгрунтованими,  просив залишити касаційну скаргу без задоволення.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
9. Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
8. Статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
9. Частиною 1, 2 статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
10. Статтею 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
11. Згідно з частиною 1 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
12. Пунктом 1 частини 1 статті 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні такого порушення, як ненадання відповіді на запит.
13. Гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації визначені в ст. 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та полягають у обов`язку розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.
14. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01 лютого 2017 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника адміністративного відділу – Секретаря військової ради Коєвим В.А. складено відповідь №462 на інформаційний запит від 30.01.2017, адресована ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).
15. 02 лютого 2017 року та 03.02.2017 комісією у складі: тимчасово виконуючого обов`язки начальника адміністративного відділу - Секретаря військової ради підполковника КоєваВ.А., заступника начальника відділу комплектування офіцерами управління персоналу штабу підполковника ОСОБА_3 , старшого офіцера адміністративного відділу майора Лук`янова С.Г. складено акти про те, що 02.02.2017 ОСОБА_2 доведено про те, що відповідь від 01.02.2017 №462 на його інформаційний запит від 30.01.2017 виготовлена, однак ОСОБА_2 відмовився від отримання вказаної відповіді. При цьому ОСОБА_2 заперечує наявність обставин викладених в актах.
16. Згідно з копії з розносної книги адміністративного відділу військової частини НОМЕР_1 позивачу відправлено пакет за №462 (реєстр №52а).
17. 24 квітня 2017 року тимчасово виконуючий обов`язки начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 звернувся до військової частини НОМЕР_2 (вузол фельд`єгерського поштового зв`язку) із листом №2/2132 щодо надання підтвердження поштового відправлення військової частини НОМЕР_1 №462 від 01.02.2017 (реєстр №52а).
18. Листом Командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 повідомлено начальника штабу-першого заступнику командира військової частини НОМЕР_1 , що поштове відправлення №462 відправлено за реєстром №9 від 01.02.2017 у міське відділення поштового зв`язку №12, однак, зазначений реєстр №9 від 01.02.2017 ні до суду першої ні апеляційної інстанцій не надано.
19. Тимчасово виконуючий обов`язки начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 звертався до міського відділення поштового зв`язку №12 та до начальника відділення пошти «Главпочтамт Одеса» Українського ДП поштового зв`язку «Укрпошта» із проханням підтвердити поштове відправлення №462 з військової частини НОМЕР_2 (реєстр №9 від 01.02.2017) до міського відділення поштового зв`язку №12.
20. Судами згідно з відповіддю заступника начальника Поштамту ЦПЗ №1 Онішенко Л.А. від 25.05.2017 №08-04-583 на запит тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 №2/3031 від 15.05.2017р. встановлено, що військова частина НОМЕР_2 здає у ВПЗ прості поштові відправлення без реєстру.
21. При цьому, якщо відповідь на запит здається на пошту разом з іншою кореспонденцією того ж виду та категорії, належним і допустимим доказом відправлення такого запиту є список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв`язку про його прийняття, що визначено пунктом 66 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270.
22. Крім того, згідно з відповіддю заступника начальника Поштамту ЦПЗ №1 Онішенко Л.А. від 21.08.2017р. №08.04-1406-1411-ЮК на запит ОСОБА_2 було надано інформацію про те, що за період з 30.01.2017 по 18.07.2017 на адресу ОСОБА_2 надходження та видачі рекомендованої кореспонденції не значиться. 
23. Викладені обставини свідчать про відсутність будь-яких належних доказів своєчасного надання або направлення ОСОБА_2 відповіді на його інформаційний запит від 30.01.2017.
24. Водночас, відповідно до пункту 2.10.5.1 Інструкції з діловодства у Збройних силах України, затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних сил України від 16.09.2013 року №200 (чинна на момент виникнення спірних правовідносин) (далі – Інструкція) встановлено, що Акт складається при: перевірці (ревізії) військової частини (організації) або окремих посадових осіб; виявленні дефектів озброєння та військової техніки, недостачі матеріальних засобів, матеріалів носіїв інформації, документів тощо; передаванні-прийманні справ; проведенні службових розслідувань; проведенні випробувань нових виробів і зразків озброєння та військової техніки; прийманні закінчених об`єктів; обстеженні; здаванні документів на знищення або зберігання; списанні будь-якого майна, озброєння та військової техніки; при нещасних випадках тощо.
25. Згідно з пунктом 2.10.5.3 зазначеної Інструкції Акт має такі обов`язкові реквізити: назву організації; назву виду документа (АКТ); дату, реєстраційний номер (індекс); місце складання; заголовок до тексту; гриф затвердження; текст; підпис укладачів (із зазначенням їх посад і за необхідності місця роботи); позначку про наявність додатка; позначку про контроль; позначку про виконання й надіслання його до справи. Деякі форми актів передбачають запис точного часу їх складання в годинах і хвилинах.
26. У заголовку до тексту акта дається короткий зміст факту, події (п. 2.10.5.4. Інструкції).
27. Пунктом 2.10.5.9. Інструкції з діловодства у Збройних силах України, затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних сил України від 16.09.2013 року №200 передбачено, що після складення акта комісія повинна ознайомити з його змістом осіб, згаданих в акті, під розпис. Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складенні, без зазначення посад.
28. З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанції, що акти про відмову в отриманні відповіді ОСОБА_2 від 02.02.2017 та 03.02.2017, про які йшла мова вище, не можуть вважатися належним доказом повідомлення про можливість отримання запитуваної ОСОБА_2 публічної інформації, оскільки вони складені відповідачем з порушенням вимог Інструкції з діловодства у Збройних силах України, затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних сил України від 16.09.2013 року №200.
29. Відповідно до статей 16, 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію, надання консультацій під час оформлення запиту, а також за оприлюднення інформації, передбаченої цим Законом. Запит, що пройшов реєстрацію в установленому розпорядником інформації порядку, обробляється відповідальними особами з питань доступу до публічної інформації. Рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити:1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.
30. Аналіз указаного законодавства дає підстави для висновку, що саме відповідач генерал-майор ОСОБА_1 , є особою, винною у порушенні вимог статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки інформаційний запит був адресований командиру в/ч НОМЕР_1 та саме він в силу статті 16 цього Закону є особою, відповідальною за визначення завдань та забезпечення діяльності інших осіб, відповідальних з питань доступу до публічної інформації.
31. При цьому суди попередніх інстанцій вірно зазначили, що неналежне виконання генерал-майором ОСОБА_1 , як розпорядником інформації, своїх обов`язків та порядку надання запитуваної інформації, виразилось у протиправній затримці надання ОСОБА_2 відповіді на його інформаційний запит від 30.01.2017 року.
32. За таких умов, Верховний Суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, залишеним без змін рішенням суду апеляційної інстанції, в частині визнання неправомірною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 генерал – майора ОСОБА_1 щодо направлення ОСОБА_2 відповіді тимчасово виконуючого обов`язки начальника адміністративного відділу – Секретаря військової ради Коєва В.А. від 01.02.2017р. №462 з матеріалами службового розслідування, проведеного стосовно невиконання ОСОБА_2 п. 5.1.4 Плану усунення недоліків під час проведення інспекційної перевірки військової частини НОМЕР_1 .
33. Також, на думку колегії суддів, суди попередніх інстанції дійшли правильного висновку щодо зобов`язання надати ОСОБА_2 копії матеріалів службового розслідування, проведеного стосовно невиконання ОСОБА_2 п. 5.1.4 Плану усунення недоліків під час проведення інспекційної перевірки військової частини НОМЕР_1 .
34. При цьому, суд апеляційної інстанції, встановивши, що генерал-майор ОСОБА_1 вже не є командиром військової частини НОМЕР_1 , обгрунунтовано  для повного захисту прав позивача та для належного виконання рішення суду змінив постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2017, шляхом зобов`язання командування військової частини НОМЕР_1 надати ОСОБА_2 копії матеріалів службового розслідування, проведеного стосовно невиконання ОСОБА_2 п. 5.1.4 Плану усунення недоліків під час проведення інспекційної перевірки військової частини НОМЕР_1 , оскільки саме військова частина НОМЕР_1 є розпорядником запитуваної ОСОБА_2 інформації
35. За таких умов, Верховний Суд не встановив неправильного застосування судами норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних рішень.
36. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та не містять обставин, які були б підставою для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень.
37. За змістом частин першої та другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
38. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
39. Частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
40. З огляду на наведене, касаційну скаргу Командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 необхідно залишити без задоволення, а постанови судів попередніх інстанцій – без змін.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
41. Касаційну скаргу Командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
42. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2018 року у справі № 815/1266/17 – залишити без змін.
43. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя-доповідач                                                                                І.В. Дашутін

Судді                                                                                                    О.О. Шишов

                                                                                                    М.М. Яковенко