УХВАЛА
02 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 520/11278/19
адміністративне провадження № К/9901/19038/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Усенко Є.А.,
суддів: Гончарової І.А.,  Хохуляка В.В., 
розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (далі - ГУ ДПС) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП) до ГУ ДПС про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу,
УСТАНОВИВ:
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2020, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020, адміністративний позов задоволено: визнано протиправним та скасовано наказ             Головного управління ДФС у Харківській області від 11.03.2019 №1694 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податку; визнано незаконними дії Головного управління ДФС у Харківській області по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки.
ГУ ДПС звернулось до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Харківського окружного адміністративного суду             від 18.02.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду                         від 21.05. 2020 у цій справі.
Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (частина третя статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального провадження) крім випадків якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Пунктом 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Предмет позову та обставини, які складають предмет доказування у цій справі, дають підстави для оцінки цієї справи як справи незначної складності.

Та обставина, що суд першої інстанції розглянув цю справу у порядку загального позовного провадження, не змінює її характеру як справи незначної складності.
Враховуючи, що судові рішення прийняті у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини відсутні, ГУ ДПС на наявність таких обставин не вказує, судові рішення першої та апеляційної інстанцій не підлягають касаційному оскарженню, відповідно у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 12, 248, 328, пунктом 1 частини першої 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
УХВАЛИВ :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі №520/11278/19.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Є.А. Усенко І.А. Гончарова   В.В. Хохуляк