ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 665/2210/19 Головуючий у І інстанції Пилипенко І.О.
Номер провадження 22-ц/819/1050/20 Доповідач Семиженко Г.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Семиженка Г.В.,
суддів: Базіль Л.В.,
Склярської І.В.,
секретар Дундич А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області, ухваленого 12 лютого 2020 року під головуванням судді Пилипенко І.О., у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Чаплинська селищна рада Чаплинського району Херсонської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини,
       ВСТАНОВИВ:        
13 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою з вимогою встановити факт, що вона проживала з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , коли останній помер, у будинку АДРЕСА_1 , який їй необхідний для прийняття спадщини.
В обґрунтування заяви посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , з яким вона спільно проживала близько 16 років у будинку АДРЕСА_1 , сторони вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, що підтверджується довідкою Кучерявоволодимирівської сільської ради, ОСОБА_1 здійснила поховання ОСОБА_2 , що також підтверджується довідкою вказаної сільської ради, останній мав у власності майно, зокрема земельну ділянку площею 7,30 Га за державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-XC № 041284 від 22 грудня 2002 року, заявниця має намір прийняти у спадок майно після смерті ОСОБА_2 .
Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалено встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю у будинку АДРЕСА_1 в період з 01 січня 2004 року по 05 листопада 2008 року, у задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просила його змінити та встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , з серпня 1992 року до дня смерті ОСОБА_2 .
В обґрунтування скарги покликалася на те, що висновок суду першої інстанції щодо можливості встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 лише з 01 січня 2004 року суперечить вимогам ст. 58 Конституції України, суд першої інстанції при ухваленні рішення не прийняв до уваги положення п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».
У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 вимоги скарги підтримала, пояснила, що під час спільного проживання однією сім`єю з померлим ніхто з них у іншому шлюбі не перебував, ОСОБА_2 дітей не мав.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Правовою метою звернення ОСОБА_1 із даною заявою до суду є набуття статусу спадкоємця четвертої черги після смерті ОСОБА_2 як особи, яка проживала з ним однією сім`єю не менше п`яти років на час його смерті.
ЦК Української РСР не передбачав право на спадкування для осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, таке право передбачено ст. 1264 ЦК України, який набув чинності з 01 січня 2004 року.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення вимог заяви суд першої інстанції правильно встановив обставини у справі з врахуванням наданих доказів та дійшов вірного висновку, що заявниця та померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 проживали однією сім`єю з 1992 року, проте суд вважав, що осіб, які проживали зі спадкодавцем не менше п`яти років, введено до кола спадкоємців лише з набуттям чинності ЦК України з 01 січня 2004 року, саме з останньої дати можливий відлік строку спільного проживання, з останнім висновком суду колегія суддів погодитися не може, оскільки він суперечить п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за яким п`ятирічний строк проживання із спадкодавцем однією сім`єю до часу відкриття спадщини слід обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.
За приведених обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, її слід задовольнити, рішення суду першої інстанції у справі у відповідних частинах скасувати та змінити.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 381 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 лютого 2020 року в частині відмови у задоволенні частини вимог заяви скасувати, вимоги заяви ОСОБА_1 задовольнити у повному об`ємі, резолютивну частину рішення в частині задоволення вимог заяви змінити та викласти її в такій редакції:
Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю у будинку АДРЕСА_1 в період з 1992 року по 05 листопада 2008 року.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, її повний текст буде складено 17 липня 2020 року і з цього дня протягом тридцяти днів на постанову може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко
Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ І.В. Склярська