Постанова                               
Іменем України
23 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 494/32/18
провадження № 61-38563св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
 
суддів: Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., 
Черняк Ю. В., 
 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Березівська міська рада, Березівське виробниче управління житлово-комунального господарства, Березівська районна державна адміністрація Одеської області, 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 26 січня 2018 року, постановлену у складі судді Дєткова О. Я. та постанову Апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: Комлевої О. С., Журавльова О. Г., 
Кравця Ю. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Березівської міської ради, Березівського виробничого управління житлово-комунального господарства (далі - Березівське ВУЖКГ), Березівської районної державної адміністрації Одеської області про визнання дій незаконними та протиправними.
Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Зазначений будинок знаходиться на балансі та обслуговуванні Березівського ВУЖКГ. 
Посадовими особами відповідачів було встановлено, що мешканці квартири АДРЕСА_2 ( над якою знаходиться її квартира) здійснили переобладнання мереж водопостачання, водовідведення. внаслідок якого перекрили отвори для входу її водопровідних та каналізаційних труб. 
Вказувала, що вона неодноразово письмово зверталася до відповідачів із вимогою вжити заходи, притягнути до відповідальності ОСОБА_2 (мешканця квартири АДРЕСА_2 ), забезпечити її право на користування комунікаціями будинку, однак її законні вимоги проігноровано, заходи реагування не вчинено, акти не складено, а її права не забезпечені та не захищені. 
Вважала, що внаслідок незаконних та протиправних дій відповідачів її право користувача порушено, тому вона просила:
визнати незаконними та протиправними дії та бездіяльність Березівської міської ради, Березівського ВУЖКГ, Березівської районної державної адміністрації Одеської області щодо порушення її права на користування комунікаціями у будинку АДРЕСА_3 та поновити її порушене право;
визнати незаконною та необґрунтованою відповідь Березівського ВУЖКГ 
від 12 січня 2018 року за № 01.02-007;
зобов`язати Березівську міську раду та Березівське ВУЖКГ скласти акт про самовільне переобладнання водопостачання та водовідведення до її квартири;
зобов`язати Березівське ВУЖКГ направити зібрані матеріали щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності до Березівської міської ради;
зобов`язати Березівську міську раду розглянути та вирішити питання притягнення до відповідальності ОСОБА_2 за самовільне переобладнання системи водопостачання та водовідведення та направити їй відповідь;
зобов`язати Березівську райдержадміністрацію вжити заходи для відновлення та захисту її прав на користування системою водопостачання та водовідведення;
стягнути з Березівської міської ради та Березівського ВУЖКГ на її користь вартість виготовлення документації про внесення змін до типового проекту будинку, в якому знаходиться її квартира, вартість матеріалів та робіт по проведенню систем водопостачання та водовідведення до її квартири;
вирішити питання розподілу судових витрат.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 26 січня 
2018 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження за позовною заявою до Березівської міської ради, Березівського виробничого управління житлово-комунального господарства, Березівської районної державної адміністрації Одеської області про визнання дій незаконними та протиправними.
Роз`яснено ОСОБА_1 , що вона має право на звернення з цим позовом 
у порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позов не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки спір виник між фізичною та юридичними особами, суб`єктами владних повноважень, з приводу публічно-правових відносин, у зв`язку з чим розгляд даного спору може бути здійснено тільки у порядку, передбаченому 
КАС України.
Короткий зміст постанов суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правильного висновку про те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У червні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Березівського районного суду Одеської області 
від 26 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області 
від 27 квітня 2018 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суди попередніх інстанцій повно і всебічно не з`ясували обставини справи, не врахували, що нею подано позов з метою захисту її прав, як споживача комунікацій у будинку АДРЕСА_3 .
При цьому звертає увагу, що Березівський ВУЖКГ не є суб`єктом владних повноважень і не наділений владними управлінськими функціями. 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
У січні 2019 року Березівська районна державна адміністрація подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність висновків судів першої та апеляційної інстанції, просить касаційну скаргу залишити без задоволення.
Звертає увагу суду на те, що в діях Березівської райдержадміністрації відсутні порушення, оскільки звернення ОСОБА_1 з приводу відновлення послуг водопостачання та водовідведення розглянуто в строки, надано відповіді та вжито заходів щодо вчинення дій з відновлення порушених прав позивача. 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 11 липня 2018 року ОСОБА_1 поновлено строк на касаційне оскарження ухвали Березівського районного суду Одеської області від 26 січня 2018 року та постанови Апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2018 року.
Ухвалою Верховного Суду від 25 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали із Березівського районного суду Одеської області. 
У січні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2020 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
У вересні 2020 року, на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано судді-доповідачу.
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
Із позовної заяви встановлено, що ОСОБА_1 зверталася до Березівської міської ради, Березівського ВУЖКГ, Березівської районної державної адміністрації Одеської області з приводу відновлення системи водопостачання та водовідведення в її квартирі, розташованій у будинку 
АДРЕСА_3 .
Суди попередніх інстанцій встановили, що спір виник між фізичною та юридичними особами, суб`єктами владних повноважень, з приводу публічно-правових відносин.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з положенням частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) (тут і далі у редакції Кодексу, яка діяла на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Однак таким вимогам оскаржені судові рішення не відповідають, виходячи з наступного.
Відмовляючи у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Березівської міської ради, Березівського ВУЖКГ, Березівської районної державної адміністрації Одеської області про визнання дій відповідачів незаконними та протиправними, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір виник між фізичною та юридичними особами, суб`єктами владних повноважень, з приводу публічно-правових відносин, у зв`язку з чим розгляд цього спору може бути здійснено тільки у порядку, передбаченому КАС України.
Однак такі висновки є помилковими та ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.
Положеннями статей 2, 4, 19 КАС України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, закріплено завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. 
Однак сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 звернулася до суду загальної юрисдикції з позовом про усунення перешкод у користуванні загальнобудинковою системою водопостачання та водовідведення шляхом визнання протиправними дій та бездіяльності Березівської міської ради, Березівського ВУЖКГ, Березівської районної державної адміністрації Одеської області та просила зобов`язати Березівську міську раду Одеської області, Березівський ВУЖКГ вчинити дії щодо відновлення її порушених прав користувача комунікацій у будинку, в якому вона проживає. 
Отже, у цій справі виник спір про право, що унеможливлює його розгляд за правилами адміністративного судочинства. Вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин.
Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з пунктом 10 частини першої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
З наведеного можна зробити висновок, що правовідносини, які склалися між сторонами, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку є спір про право цивільне, що виникає із житлових правовідносин та з правовідносин захисту прав споживачів.
Та обставина, що відповідачами у справі є, зокрема, суб`єкти владних повноважень - Березівська міська рада, Березівська районна державна адміністрація Одеської області, не змінює правової природи спірних правовідносин та не робить цей спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту її прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин.
Позивач вважала, що бездіяльність відповідачів, зокрема, суб`єктів владних повноважень, порушує її право користування комунікаціями в будинку, де вона проживає, та право споживача, порушене право якого захищає Закон України «Про захист прав споживачів», а тому в цьому випадку існує спір про право цивільне, що у свою чергу унеможливлює його розгляд у порядку адміністративного судочинства. Крім того, дійшовши висновку, що цей спір слід розглядати за правилами адміністративного судочинства, суди попередніх інстанцій не перевірили, чи є Березівський ВУЖКГ суб`єктом, який здійснює владні управлінські функції.
Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.
Таким чином, при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Подібні висновки щодо застосування норм права викладені, зокрема, 
у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2018 року 
у справі № 761/33504/14-а, від 20 червня 2018 року в справі № 727/10968/17, 
від 12 червня 2019 року в справі № 1903/944/12 від 11 вересня 2019 року у справі № 815/742/14.
Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій про те, що спір у розглядуваній справі має публічно-правовий характер.
Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
Суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
За таких обставин, оскільки недоліки, допущені судами попередніх інстанцій, не можуть бути усунені при касаційному розгляді справи, ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню 
з передачею справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 26 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                  Д Д. Луспеник

Судді:                                                                                              Б. І. Гулько

                                                                                                          Г. В. Коломієць

                                                                                                          Р. А. Лідовець

                                                                                                          Ю. В. Черняк