КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
1[1]

Номер справи : 758/15346/19
Номер провадження : 33/824/1766/2020 
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП      
    
П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
31 серпня 2020 року                                                                                        м. Київ
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 24 січня 2020  року,
 
в с т а н о в и в :
 
Відповідно до постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 24 січня 2020  року, 
ОСОБА_1 , який народився                   ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:                  АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот)  неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 (один) рік.
             Цією ж постановою, стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі  384 грн. 20 коп. на користь держави.
Як встановлено постановою судді, відповідно до протоколу серії ДПР18 № 261891, 21 листопада 2019 року о 09 год. 20 хв. на вул. О. те ліги, 61 в м. Києві, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Jetta» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей.
Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 поновити строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 24.01.2020.
Скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 24.01.2020 та закрити справу за відсутністю складу правопорушення.
  В обґрунтування поданого клопотання про поновлення строку, апелянт посилається на те, що його не було повідомлено про дату та час розгляду справи належним чином, оскільки, направлені на його адресу судові повістки повернулися з відміткою «адресат відсутній» та «за закінченням терміну зберігання».
Крім того, апелянт зазначає про те, що він неодноразово намагався отримати інформацію про дату призначення справи у ЄДРСР, але інформація про стан розгляду справи з`явилась в реєстрі лише у березні поточного року, тоді він і звернувся до Подільського районного суду м. Києва та 02.04.2020 року ознайомився з матеріалами справи.
В поданій апеляційній скарзі, апелянт просить звернути увагу на те, що він не погоджується з постановою суду першої інстанції, так як вона є незаконною та необґрунтованою.
Зокрема, як вказує апелянт, він працює у службі таксі «Босс», і заступивши на зміну о 22:00 20.11.2019 року, пройшов огляд, яким було зафіксовано те, що він повністю здоровий та не вживав будь-яких алкогольних або наркотичних речовин, а вже 21.11.2019 близько 09:00 год. рухаючись по вул. О. Теліги у м. Києві, приблизно о 09:10 його зупинили поліцейські та попросили пред`явити документи, зауваживши при цьому, що він нібито «перетнув лінію громадського транспорту», і після встановлення його особи, поліцейські повідомили його, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим на нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення. 
При цьому, апелянт звертає увагу на те, що після зупинки його автомобіля працівниками поліції жодним чином не здійснювався його огляд на стан наркотичного сп`яніння.
На думку апелянта, в порушення вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП під час здійснення поліцейськими всіх процесуальних дій, ними не було запрошено свідків.
Також, як вважає апелянт, не можливо визнати належними та допустимими доказами пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки їх пояснення були складені не власноручно, а шляхом вставлення (дописування) у вже підготовлений та надрукований текст анкетних даних свідків, і жодним доказом по справі не підтверджено те, що свідки ознайомлені з тим, що написано в їх поясненнях, та і з самих пояснень свідків чітко вбачається, що їх було запрошено саме для засвідчення факту його  відмови від проходження ним медичного обстеження в закладі охорони здоров`я.
Звертає увагу апелянт на те, що на відео видно, що працівники поліції пропонують йому поїхати до лікаря нарколога, а не пройти огляд, не пояснюючи при цьому за яких підстав вони дійшли до висновку про необхідність такої поїздки та не зазначаючи до якого конкретно медичного закладу він має їхати з метою проходження огляду, і на відео також не чути його відповіді, на пропозицію поліцейських, оскільки він, будучи обуреним діями поліцейських, просто промовчав.
Як зазначає апелянт, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння під час зупинки його поліцейськими, він не відмовлявся, так само, як і не заперечував проти проходження обстеження в закладі охорони здоров`я, проте, цього чомусь не було зафіксовано на відео, яке було додано до матеріалів справи.
Крім того, як вважає апелянт, той факт, що він не відмовлявся від проходження медичного обстеження, і не пройшов його виключно через протиправні дії працівників поліції, підтверджується також тим, що в матеріалах справи відсутнє направлення на його огляд на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія до закладу охорони здоров`я для проходження такого огляду.
Також, апелянт вказує на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 № 359740, невірно зазначено його паспортні дані, а саме: ОСОБА_1 , хоча відповідно до паспорту НОМЕР_2 виданого 8025 01 грудня 2017, його по батькові ОСОБА_1 .
Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що задоволенню підлягає лише клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, оскільки, враховуючи обставини, наведені в апеляційній скарзі, цей строк було пропущено з поважних причин.
Що ж стосується самої апеляційної скарги, то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого    ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме увідмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП була встановлена не тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від                    21 листопада 2019 року серії ДПР18 № 261891, який було складено щодо ОСОБА_1 за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, а й на підставі наявних у справі письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у присутності яких водій відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовані обставини вчиненого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а  самевідмови ОСОБА_1   від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.
Більш того, з метою перевірки доводів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника Управління патрульної поліції у м. Києві, який здійснював оформлення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 , з якого чітко вбачається, що останній дійсно відмовився від проходження огляду на стан саме наркотичного сп`яніння, у лікаря нарколога в закладі охорони здоров`я.
При цьому, погоджуючись із висновками судді, який розглядав дану справу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на таке.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України,  водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735). 
Як передбачено п. 12 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року               № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться, як це передбачено розділом ІІІ Інструкції від 09.11.2015 року               № 1452/735,  лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, яким, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями, встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Аналіз вимог зазначених вище нормативно-правових актів дозволяє зробити висновок про те, що водій транспортного засобу, в даному випадку ОСОБА_1 , у разі виявлення ознак наркотичного сп`яніння, повинен був пройти огляд на стан такого сп`яніння не на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а у спеціальному медичному закладі, відповідно до положень, передбачених Інструкцією від 09.11.2015 року № 1452/735.
З огляду на вищенаведене посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що поліцейським було порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються наявними у справі доказами, які були оцінені суддею відповідно до вимог ст. 252 КУпАП на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.
Що ж стосується інших доводів скарги, у тому числі щодо законності дій поліцейського та наявних у справі доказів, зокрема пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то вони також не можуть бути визнані обґрунтованими та такими, що спростовують законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови. 
Безпідставними слід визнати і посилання ОСОБА_1  на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 № 359740, а також в оскаржуваній постанові невірно зазначені його анкетні дані, а саме по батькові, оскільки згідно виданого йому паспорту він не ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 , оскільки граматична помилка була фактично допущена не у вказаних документах, а у паспорті, з огляду на те, що ОСОБА_1 є особою чоловічої, а не жіночої статі.
У зв`язку з цим, доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 ,  не можуть бути визнані такими, що відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, а відтак служити підставами для скасування постанови судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.
За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги   ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає необхідним, за наслідками її розгляду, прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, - 
 
п о с т а н о в и в :
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 рокуу справі про адміністративне правопорушення щодо нього. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року, відповідно до якої   ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя Київського апеляційного суду                                          
                                                                                                       С.О. Новов  

 

 

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Отвіновський П.Л.