ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2020 року
м. Харків
справа №635/8493/16-ц
провадження № 22-ц/818/958/20
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого: Маміної О.В.,
суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря: Сізонової О.О. ,

учасники справи:
позивачі:  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 
відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Посад», 
третя особа: ОСОБА_4 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Посад», третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди 
за апеляційними скаргами представника  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_5 та Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Посад»
на рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2019 року у складі судді Пілюгіної О.М., - 
в с т а н о в и в :
12 грудня 2016 року  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися у суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Посад», третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , в якому з урахуванням уточнень, просили стягнути:
-на користь  ОСОБА_1 в якості відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки в результаті дорожньо-транспортної пригоди в загальному розмірі 94 175,33 та моральну шкоду в розмірі 1982600,00 гривень (т. 3 а.с.29-31); 
-на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у загальному розмірі 38520,43 грн та суму моральної шкоди в розмірі 500 000,00 гривень; ( т. 3 а.с. 32-34); 
-на користь ОСОБА_3 стягнути суму моральної шкоди в розмірі 1 482 600,00 гривень.(.3.а.с. 4-28).
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено частково. 
Стягнуто на користь ОСОБА_1 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 900 000 гривень 00 коп. та суму відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 94175 гривень 33 коп. В задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_3 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 150 000 гривень 00 коп. В задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_2 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 350 000 гривень 00 коп. та суму відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 26076 гривень 24 коп. В задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 суму судових витрат у розмірі 12430 гривень 00 коп.
Стягнуто на користь ОСОБА_2 суму судових витрат у розмірі 12155 гривень 00 коп. 
Стягнуто користь держави суму судового збору в розмірі 6890 гривень 00 коп.
В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1  та ОСОБА_2  - ОСОБА_5  просить  скасуватирішення Харківського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки в результаті дорожньо-транспортної пригоди та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити в повному обсязі. В іншій частині рішення залишити без змін.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що заявлені до відшкодування суми моральної шкоди є співмірними з тими тілесними та моральними стражданнями які ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазнали у зв`язку з втратою своїх рідних.
В апеляційній скарзі представник ТОВ Фірма «Посад» - адвокат Кандиба Т.О., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь ОСОБА_1 суми відшкодування моральної шкоди у розмірі 900 000,00 грн., на користь ОСОБА_3 суми відшкодування моральної шкоди в сумі 150000,00 грн., на користь ОСОБА_2 суми відшкодування моральної шкоди у розмірі 350 000,00 грн., ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути на користь ОСОБА_1 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 162 мінімальних заробітних плат в Україні, встановлених на момент постановлення Харківським районним судом Харківської області ухвали від 22.07.2017 про призначення судово-психологічної експертизи, тобто 518400,00 грн.; на користь ОСОБА_2 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 108 мінімальних заробітних плат в Україні, встановлених на момент винесення Харківським районним судом Харківської області ухвали від 22.07.2017 про призначення судово-психологічної експертизи, тобто 345600,00 грн., у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення відшкодування моральної шкоди відмовити. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Зазначає, що розмір спричиненої моральної шкоди підтверджений позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 висновком експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи, розмір грошової компенсації моральної шкоди позивачем ОСОБА_3 не доведено належними та допустимими доказами.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ Фірма «Посад» - адвокат Кандиба Т.О. просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без задоволення.
Відзив обґрунтовано тим, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять задовольнити їх позовні вимоги в розмірі, що перевищує розмір відшкодування, який визначено за результатами судово-психологічної експертизи, який не доведено належними та допустимими доказами.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2019 року оскаржується лише в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині , відповідно до вимог ч. 1 ст.367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що відшкодування моральної шкоди, розмір якої на засадах розумності, виваженості та справедливості складає 900 000 гривень 00 коп. Факт спричинення моральної шкоди підтверджено висновком судово-психіатричної експертизи та визначено її можливий (орієнтовний) розмір який може складати 162 мінімальних заробітних плат в Україні, встановлених на момент винесення Харківським районним судом Харківської області ухвали від 22 вересня 2017 року про призначення судово-психологічної експертизи, що становить суму 162 х 3200 = 518400 грн. Оскільки експертизою визначений тільки орієнтований розмір матеріальної шкоди, експертиза проводилась майже через три роки після трагічної події і є логічним, що зі спливом часу психологічно - емоційний стан позивача певним чином нормалізується, а наслідки ДТП є незворотними, суд вважає, що розмір шкоди є значно більшим і складає 900 000 гривень 00 коп.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 в частині відшкодування моральної шкоди , суд першої інстанції виходив з того, що на підставі положень ч. 2 ст. 1188 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, розмір якої на засадах розумності, виваженості та справедливості складає 150000 гривень 00 коп., при цьому виходив з тих обставин, що наслідки ДТП є незворотними для позивача, він втратив дружину з якою прожив у шлюбі майже півстоліття, що безумовно спричинило страждання позивачу.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 в частині відшкодування моральної шкоди , суд першої інстанції виходив з того, що відшкодування моральної шкоди, розмір якої на засадах розумності, виваженості та справедливості складає у розмірі 350 000 гривень 00 коп., спричинення моральної шкоди підтверджено висновком судово- психіатричної експертизи та визначено її можливий (орієнтовний) розмір який може складати 108 мінімальних заробітних плат в Україні, встановлених на момент винесення Харківським районним судом Харківської області ухвали від 22 вересня 2017 року про призначення судово-психологічної експертизи, що становить суму 108 х 3200 = 345600 грн., оскільки експертизою визначений тільки орієнтований розмір матеріальної шкоди, експертиза проводилась майже через три роки після трагічної події і є логічним, що зі спливом часу психологічно - емоційний стан позивача певним чином нормалізується, а наслідки ДТП є незворотними, суд вважає, що розмір шкоди є дещо більшим і складає 350 000 гривень 00 коп.
Такі висновки суду в повній мірі відповідають закону та фактичним обставинам справи.
Судовим розглядом встановлено, що 09 травня 2016 року близько 17:00 в районі розташування будинку № 55 по Полтавському шосе в смт . Пісочин , Харківського району, Харківської області сталася дорожньо-транспортна подія за участі водіїв ОСОБА_4 , який керував автомобілем «Тата», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ТОВ Фірма «ПОСАД» та автомобілем «SKODA FABIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті ДТП травмовано водія автомобіля «SKODA FABIA» ОСОБА_2 , пасажирів автомобіля «SKODA FABIA»: ОСОБА_6 , яка померла на місці ДТП та малолітню ОСОБА_7 , яка від отриманих тілесних ушкоджень померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в лікарні.
Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ( т. 1 а.с. 172).
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1401-ДМ/16 від 27 травня 2016 року , причиною смерті ОСОБА_6 стала закрита тупа травма грудної клітини ( т.2.а.с. 46 -52).
Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ( т. 1 а.с. 176).
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 131-Ат/16 від 21 липня 2016 року, причиною смерті малолітньої ОСОБА_7 ( 9 років) , стала отримана в результаті ДТП важка черепно-мозкова травма, яка ускладнилася в своїй течії набряком-набуханням-дислокацією головного мозку ( т.2.а.с. 56 - 61).
Померла ОСОБА_6 була матір`ю позивачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та дружиною позивача ОСОБА_3 
Померла малолітня ОСОБА_7 була рідною дочкою позивача ОСОБА_1 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 630-А/16 від 13 червня 2016 року, ОСОБА_2 були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку; середнього ступеня тяжкості з вогнищем контузії правої скроневої частки головного мозку, субарахноїдального крововиливу, посттравматичних двосторонніх субдуральних гідром, забитої рани лобної ділянки справа, закрита черепно-мозкова травма в сукупності належить до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, є причинний зв`язок між ДТП від 09.05.2016 і тілесним ушкодженням. ( т.2.а.с.53-55).
Висновку спеціаліста з питань судово-медичної експертизи ХОБСМЕ № 1043-2016 від 16.09.2016 року відповідно до якого зв`язку з подією ДТП у ОСОБА_1 мали місце тілесні ушкодження: синці в області лівої половини грудної клітини, в області лівої верхньої кінцівки, садна верхніх і нижніх кінцівок, які утворилися в результаті впливу тупих твердих предметів, за ступенем тяжкості вищевказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. 
Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи ситуація ДТП, яка сталася 09.05.2016 та її наслідки, була для ОСОБА_1 психотравмувальною. ОСОБА_1 були спричинені страждання (моральна шкода) , можливий (орієнтировний) розмір грошової компенсації за завдані страждання ( моральну шкоду), ОСОБА_1 складає 162 мінімальних заробітних плат в Україні, встановлених на момент винесення Харківським районним судом Харківської області ухвали від 22 вересня 2017 року про призначення судово-психологічної експертизи. Ситуація ДТП, яка сталася 09.05.2016 та її наслідки, була для ОСОБА_2 психотравмувальною, ОСОБА_2 були спричинені страждання (моральна шкода) , можливий (орієнтировний) розмір грошової компенсації за завдані страждання ( моральну шкоду), ОСОБА_2 складає 108 мінімальних заробітних плат в Україні, встановлених на момент винесення Харківським районним судом Харківської області ухвали від 22 вересня 2017 року про призначення судово - психологічної експертизи. ( т. 3 а.с. 190-201).
Відповідно до частини першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до змісту глави 82 ЦК України законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно  до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Тлумачення положень статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.
Виходячи із наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП, з вини водія, який виконував трудові обов`язки та керував автомобілем, що належить роботодавцю, на відповідній правовій підставі, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи,   а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно з частиною першою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. 
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив судам, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.
За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Колегія суддів вважає, що визначаючи кожному з позивачів моральне відшкодування, суд першої інстанції врахував моральні страждання позивачів, які зумовлені глибокими емоційними переживаннями з приводу втрати матері, жінки та малолітньої доньки. З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.
Доводи апеляційної скарги ТОВ Фірма «Посад», що розмір грошової компенсації моральної шкоди позивачем ОСОБА_3 не доведено належними та допустимими доказами колегія суддів вважає безпідставними, оскільки факт втрати ним дружини внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є доведеним. Закон не пов`язує доведеність факту спричинення моральної шкоди з обов`язковою наявністю висновку експерта. 
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку наданим сторонами доказам та ухвалив рішення, в частині вимог щодо відшкодування моральної шкоди, у відповідності до вимог матеріального та процесуального права. 
Після ухвалення рішення судом першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер позивач ОСОБА_3 .
Правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди не допускають правонаступництва.
Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції , яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 ЦПК України. 
Проте, відповідно до вимог ч. 3 ст. 377 ЦПК України, якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване судове рішення, смерть, фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.
Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування із закриттям провадження у справі немає. 
Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389,390 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги представника  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_5 та Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Посад»  залишити без задоволення.
Рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2019 року, в частині відшкодування моральної шкоди, залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                                   О.В. Маміна 

Судді:                                                                                            С.С. Кругова

                                                                                                            Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення складено 30 липня 2020 року.