П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/1587/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Свентух В. М.  
Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
01 вересня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Совгири Д. І. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
до  суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій  області № 905030129184 від 16.01.2020 року про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію у зв`язку із втратою годувальника з урахуванням приписів статті 37 Закону України "Про державну службу".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 року, у розмірі 70% від суми заробітної плати померлого годувальника, з урахуванням довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці № 4-35/0297 від 05.04.2019 року та з урахуванням фактично виплаченої пенсії.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ОСОБА_2 пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-XII ніколи не отримував, за її призначенням не звертався, ніколи не займав посади, віднесені до категорії посад державної служби, а обов`язковою умовою для виникнення у особи права на призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до частини 10 статті 37 Закону № 3723-XII є саме перебування годувальника на момент смерті на державній службі, а тому в Головного управління у Вінницькій області немає жодних правових підстав для переведення позивача на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України відповідає.
Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебував у відставці станом на 01.01.2016 року та мав право на право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 /а.с. 13/.
06.05.2019 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Пенсійного фонду про переведення її на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові № 120/2038/19-а від 10.12.2019 року дійшов висновку, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій при зверненні позивача з заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника повинен був роз`яснити про можливість призначення ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу".
Даною постановою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06 травня 2019 року про переведення її на пенсію за віком по втраті годувальника з урахуванням приписів статті 37 Закону України "Про державну службу" та прийняти відповідне рішення.
Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 905030129184 від 16.01.2020 року відмовлено ОСОБА_1 в переведенні на пенсію у зв`язку із втратою годувальника з урахуванням приписів статті 37 Закону України "Про державну службу".
Вважаючи таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі Закон № 1058-IV), відповідно до статті 1 якого пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника є одним із видів пенсійних виплат.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Статтею 36 Закону № 1058-IV визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника та закріплено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частиною 1 статті 37 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 25.07.2000 року звільнений з посади судді у відставку.
Частиною 1 статті 138 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (у редакції Закону України від 08.07.2011 р. № 3668-VI)  передбачено, що судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку, виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.
Відповідно до частини другої статті 138 вищевказаного закону суддя який не досяг пенсійного віку, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на отримання щомісячного грошового утримання чи за його вибором призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону № 3723-XII.
Так, Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 р. № 1402-VIII визначені умови призначення пенсій або щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Призначення та перерахунок пенсій у зв`язку з втратою годувальника вищезазначеним законом не передбачено.
Разом з тим, пунктом 10 статті 37 Закону № 3723-XII передбачено що в разі смерті особи в період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 70% суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на 2-х і більше членів сім`ї - 90% відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 26 Закону України № 1058.
Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.
У лютому 2015 року вступив в законну силу Закон України "Про забезпечення права на справедливий суд" № 192-VIII від 12 лютого 2015 року, розділ 10 якого визначав cтатус судді у відставці.
Згідно статей 141-142 цього Закону суддя у відставці мав право на призначення йому пенсії на умовах, передбачених статтею 37 Закону № 3723-XII, або за його вибором право на отримання щомісячного довічного грошового утримання.
Аналогічним чином визначав право судді у відставці на пенсійне забезпечення, а також права утриманців померлого судді у відставці на отримання пенсії на випадок втрати годувальника та Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення"  № 213-VIII від 02 березня 2015 року, яким було змінено назву статті 37 Закону України "Про державну службу" на нову назву "Пенсійне забезпечення державних службовців".
Відповідно до змісту частини десятої статті 37 Закону № 3723-XII право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, які отримували або мали право на пенсію за цим законом.
Закон № 3723-XII втратив чинність на підставі Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10 грудня 2015 року (далі - Закон № 889-VIII) за винятком статті 37 Закону України № 3723-XII, яка повинна застосовуватися до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу 11 Закону № 889 -VIII.
Згідно із пунктами 10 і 12 розділу 11 Закону № 889-VIII та Закону № 2453-VI державні службовці які на момент набрання законної сили цим законом мають стаж роботи на державній службі 10 або 20 років на посадах віднесених до відповідних категорій державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.
Судова колегія вказує, що пункт 13 розділу 11 Закону № 889-VIII передбачає, що за особами, які на день набрання чинності цим Законом, перебувають у відставці, відповідно до вимог статті 31 Закону № 3723-XII зберігаються гарантії, передбачені цією статтею.
Позивач на момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області була непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника ОСОБА_2 , який 25.07.2000 року звільнений з посади судді у відставку із стажем роботи 36 років 06 місяців 17 днів.
Оскільки ОСОБА_1 є непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника, який працював на посаді судді протягом 36 років 06 місяців 17 днів, суд доходить висновку, що позивач має право на призначення пенсії по втраті годувальника згідно зі статтею 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по втраті годувальника, призначеної їй відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року, на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XIII.
Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 13.02.2019 по зразковій справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18).
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ.
Враховуючи вищевикладені обставини та висновки викладені у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду № 120/2038/19-а від 10 грудня 2019 року, позивач відповідно до вимог статті 37 Закону України "Про державну службу" має право на переведення на пенсію по втраті годувальника, а тому оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій  області від 16.01.2020 року № 905030129184 про відмову у переведенні на пенсію у зв`язку із втратою годувальника з урахуванням приписів статті 37 Закону України "Про державну службу" є протиправним та підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи протиправність оскаржуваного рішення, належним способом захисту порушених прав позивача має бути зобов`язання відповідача перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 року, у розмірі 70% від суми заробітної плати померлого годувальника, з урахуванням довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці № 4-35/0297 від 05.04.2019 року та з урахуванням фактично виплаченої пенсії.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Матохнюк Д.Б.    Совгира Д. І.