ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/1290/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  30 липня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                              Кучми А.Ю., 
суддів                                                  Аліменка В.О., Безименної Н.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року (м. Чернігів, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2019 № 604 в частині визнання винним, притягнення до матеріальної відповідальності та позбавлення премії командира розвідувальної роти ОСОБА_1 , стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача, незаконно утримане грошове забезпечення.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду задоволено, позовну заяву залишено без розгляду.
Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду, підстави пропуску цього строку, вказані позивачем у своїй заяві суд не визнає поважними, тому наявні підстав для залишення позову без розгляду згідно п.8 ч.1 ст.240 КАС України.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду в суд першої інстанції. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно та неповно досліджено докази і встановлено обставини у справі та неправильно застосовано норми процесуального права. Зокрема, апелянт наголошує, що суд першої інстанції позбавив позивача права надати відповідь на відзив, який спростовує доводи відповідача викладені у клопотання про залишення позову без розгляду. Наголошує, що порушення права сторони на оскарження наказу в судовому порядку виникло з моменту отримання результатів службового розслідування, викладене в наказі командира військової частини НОМЕР_1 №934 «Про результати службового розслідування» 12.12.2019, яким не було скасовано спірний наказ, тому поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду повинно бути розглянуто судом в кожному окремому випадку з наданням оцінки наданим доводам стороною.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.
Згідно з ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Як вбачається з матеріалів справи та змісту позовної заяви, підставою для звернення позивача до суду стала незгода із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2019 № 604 в частині визнання винним, притягнення до матеріальної відповідальності та позбавлення премії командира розвідувальної роти ОСОБА_1 ; стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача, незаконно утримане грошове забезпечення.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду з огляду на наступне.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС).
Згідно з частиною першою статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Приписами ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Предмет спору в зазначеній категорії справ належать до категорії справ щодо проходження публічної служби.
Відповідно до вимог частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Як вказано судом першої інстанції, разом з позовною заявою позивач надіслав клопотання про поновлення строку на звернення до суду з даною позовною заявою, в якій зазначає, що оскаржуваний наказ належним чином до його відома не доводився, про його існування позивач дізнався у відрядженні, коли з грошового забезпечення почали відраховувати кошти. В період з 14.02.2019 по теперішній час позивач багаторазово і на тривалий час вибував для виконання службових обов`язків в район проведення операції об`єднаних сил, а також для проходження підготовки розвідувальних підрозділів.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.04.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
При відкритті провадження у справі судом вирішувалось питання про поновлення строку для звернення з даною позовною заявою та поновлено строк на звернення до суду.
В подальшому суд першої інстанції встановив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.05.2019 № 604 капітана ОСОБА_1 командира розвідувальної роти за нестачу матеріальних засобів: БСО-1-200 - 1 шт., на загальну суму 476,04 грн притягнуто до повної матеріальної відповідальності (а.с. 59-64).
З огляду на аркуш доведення наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.05.2019 № 604 (а.с. 65-69), останній доведено позивачу під особистий підпис 07.05.2019 (а.с. 68) та позивачем власноручно проставлено підпис та зазначено «від вирахування не згоден. Згідно акту прийому передачі посади від 02.08.2018 прийнято дві БСО-1-200».
Однак, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 13.04.2020, що підтверджується вхідним штампом на позовній заяві, тому з порушенням встановленого строку.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху.
Разом із тим, відповідно до ч.4 ст.123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Колегія суддів звертає увагу, що в ухвалі про відкриття провадження від 15.04.2020 надано оцінку доводам позивача щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, зокрема в частині, що в період з 14.02.2019 по теперішній час позивач багаторазово і на тривалий час вибував для виконання службових обов`язків в район проведення операції об`єднаних сил, а також для проходження підготовки розвідувальних підрозділів. Дані причини визнано поважними та поновлено строк звернення.
Однак, в ухвалі суду від 13.05.2020 про залишення позову без розгляду, судом першої інстанції надано оцінку доводам позивача лише в частині, що оскаржуваний наказ належним чином до відома позивача не доводився, про його існування позивач дізнався у відрядженні, коли з грошового забезпечення почали відраховувати кошти.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції всупереч ч.4 ст.123 КАС України, залишаючи позовну заяву без розгляду на надав оцінки тим обставинам, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним саме в частині тих доводів позивача, на підставі яких і було поновлено строк звернення до суду.
Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про залишення позовної заяви без розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Адміністративний суд керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.
Принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні.
В пункті 42 рішення «Бендерський проти України» від 15.11.2007 Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (див. рішення «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09.12.1994р.). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення «Артіко проти Італії" від 13.05.1980р.). Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (cf. «Дюлоранс проти Франції», п.34553/97, п.33, від 21.03.2000р.; «Донадзе проти Грузії», n 74644/01, пп.32 et 35, від 07.03.2006р.).
З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком розгляду апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність встановлених п. 8 ч.1 ст.240 КАС України підстав для залишення позовної заяви без розгляду.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що помилковість висновків суду першої інстанції та порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення питання, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року – скасувати.
Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року (м. Чернігів, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення коштів направити до Чернігівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови виготовлено 30.07.2020.
Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 

                                                                                                                          В.О. Аліменко

                                                                                                              Н.В. Безименна