Дата документу 09.09.2020 Справа № 310/4559/16

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 310/4559/16	Головуючий у 1-й інстанції Черткова Н.І.	
Пр. № 22-ц/807/122/20	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2020 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)        Гончар М.С. 
суддів                                        Кочеткової І.В., Подліянової Г.С., 
за участі секретаря                                Путій Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Луначарської сільської ради бердянського району Запорізької області, правонаступником якої є Бердянська міська рада Запорізької області, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання противоправними та скасування рішень ради 

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 3-14), в якому просила: - визнати недійсним та скасувати рішення тридцять п`ятої сесії шостого скликання Луначарської сільської ради Бердянського району Запорізької області № 10 від 27 листопада 2013 року «Про встановлення меж земельних ділянок»; - визнати незаконними та скасувати рішення тридцять шостій сесії шостого скликання Луначарської сільської ради Бердянського району Запорізької області №13 від 25.12.2013 року «Про внесення змін до рішення сесії Луначарської сільської ради від 21 листопада 2012 року № 7 «Про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, яка буде передаватись у власність»; стягнути судові витрати.
В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.2006 року їй належить житловий будинок АДРЕСА_1 .
Згідно із п. 1 договору купівлі-продажу житловий будинок, придбаний нею, розташований на земельній ділянці площею 2100 кв. м. Така сама площа земельної ділянки зазначена і в п. 1 експлікації земельної ділянки в технічному паспорті на житловий будинок. Попередній власник житлового будинку також користувався земельною ділянкою площею 0,21 га, про що прямо зазначено в договорі купівлі-продажу від 12.10.2006 року та у технічному паспорті на житловий будинок. На підставі її заяви від 20.10.2012 року про надання у власність шляхом приватизації земельної ділянки під житловий будинком по АДРЕСА_1 сільською радою було прийнято рішення №07 від 21 листопада 2012 року, згідно п. п. 1.3, п. 1 якого їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови в межах населеного пункту с. Луначарське для передачі у власність орієнтовною площею 0,25 га, адреса: АДРЕСА_1 .
Сусідньому домоволодінню АДРЕСА_2 , яке належить відповідачам рішенням № 02 Луначарської сільської ради від 02.10.2003 року передано у приватну власність громадянам земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлових будинків (додаток №3 до рішення) п.1  ОСОБА_1  0,04 га, по АДРЕСА_3 (тепер № НОМЕР_1 ), п.2  ОСОБА_3  0,04 га по АДРЕСА_3 (тепер № НОМЕР_1 ). Саме такі дані внесені і у земельно-шнурову книгу 1990 року під №2015 та №2016. Сумарна площа земельної ділянки двох домоволодінь складає 0,2642 га, з них під домоволодінням АДРЕСА_2 0,04 га, під домоволодінням АДРЕСА_1 0,21 га. На підставі зазначеного вище рішення сільської ради ПП «Азовгеопроект» виготовило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Під час реєстрації відомостей про земельну ділянку в Державному земельному кадастрі та отримання відповідного витягу 18.12.2013 року на її адресу надійшов лист від Луначарської сільської ради, датований 05.12.2013 роком, про те, що на тридцять п`ятій сесії Луначарської сільської ради 27.11.2013 року було прийнято рішення № 10, яким встановлено спільну межу між її земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та суміжною земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , яким зменшено площу її земельної ділянки для обслуговування житлового будинку з належних 0,21 га до 0,11 га, а земельну ділянку площею 0,10 га, яка знаходиться у її користуванні, передано до домоволодіння АДРЕСА_2 додатково до існуючої земельної ділянки площею 0,04 га.
Підставами прийняття такого рішення сесії №10, згідно його преамбулі, є заява ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (власники сусіднього домоволодіння АДРЕСА_2 ) та рекомендації постійної комісії з питань АПК, земельних відносин, раціонального використання природних ресурсів Луначарської сільської ради. До копії рішення №10 було додано акт постійної комісії з питань АПК, земельних відносин, раціонального використання природних ресурсів Луначарської сільської ради про встановлення спільної межі земельних ділянок, датований тим самим числом - 27.11.2013 року, що і рішення сесії №10. З винесеним рішенням №10 вона не згодна, вважає що воно прийнято з порушенням Законів та підзаконних нормативних актів України та підлягає скасуванню.
Так, відповідно до рішення №07 двадцять сьомої сесії шостого скликання Луначарської сільської ради від 21.11.2012 року згідно п. п. 1.3 п. 1 їй був наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови в межах населеного пункту с. Луначарське для передачі у власність орієнтовною площею 0,25 га. На підставі вищезазначеного рішення ПП «Азовгеопроект» була виготовлена зазначена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Вона добровільно погодилася на зменшення своєї земельної ділянки на 0,05 га на користь сусідів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - власників сусіднього домоволодіння АДРЕСА_2 , зменшивши свою земельну ділянку до 0,16 га, про що було зазначено у технічній документації на земельну ділянку АДРЕСА_1 . Вважала, що оскаржуване рішення сесії №10 не було рішенням щодо вирішення земельного спору між сусідами, а фактично було рішенням про встановлення меж земельних ділянок з порушенням наступних нормативних актів: - Наказу Державного комітету України із земельних ресурсів №376 від 18.05.2010 року «Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» - без технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), без повідомлення її про час та місце розгляду спору, без зазначення в рішенні порядку його виконання, без своєчасного повідомлення про результати розгляду спору; статей 120, 107 ЗК України щодо ігнорування її правовстановлюючих документів на право власності на земельну ділянку та даних земельно-кадастрової документації.
Крім того, 12.01.2014 року на її адресу надійшов лист від виконавчого комітету Луначарської сільської ради, датований 08.10.2014 року, про те, що 25.12.2013 року на тридцять шостій сесії Луначарської сільської ради було прийнято рішення № 13 про внесення змін до рішення сесії Луначарської сільської ради від 21.11.2012 року № 07, згідно з пунктом 1 якого зазначено в п.1.3 слова «0,25 га» читати як «0,11 га». Вважала, що рішення №13 тридцять шостої сесії Луначарської сільської ради від 25.12.2013 року, прийняте на підставі протиправного рішення №10 тридцять п`ятої сесії Луначарської сільської ради від 27.11.2013 року, також є протиправним та підлягає скасуванню.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Черткову Н.І. (т.с. 1 а.с. 79).
Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 83) провадження у цій справі відкрито.
Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 січня 2017 року (т.с. 1 а.с. 210-216) позов ОСОБА_2 у цій справі задоволено.
Визнано незаконним та скасовано рішення тридцять п`ятої сесії шостого скликання Луначарської сільської ради Бердянського району Запорізької області № 10 від 27.11.2013 року «Про встановлення межі земельних ділянок».
Визнано незаконним та скасовано рішення тридцять шостої сесії шостого скликання Луначарської сільської ради Бердянського району Запорізької області № 13 від 25.12.2013 року «Про внесення змін до рішення сесії Луначарської сільської ради від 21.11.2012 року № 07 «Про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, яка буде передаватись у власність».
Стягнуто з Луначарської сільської ради на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 183,73 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 183,73 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 183,73 грн.
Всі учасники цієї справи, у тому числі відповідач  ОСОБА_3 , із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували, окрім відповідача ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційні скарзі (т.с. 1 а.с. 222-228) просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.
Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 10 квітня 2017 року (головуючий суддя Бабак А.М., судді Спас О.В. та Поляков О.З. т.с. 2 а.с. 35-39) апеляційну скаргу ОСОБА_1 у цій справі задоволено.
Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення наступного змісту.
У задоволенні позову ОСОБА_2 до Луначарської сільської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання противоправними та скасування рішень Луначарської сільської ради від 27 листопада № 10 «Про встановлення меж земельних ділянок» та від 25 грудня 2013 року № 13 «Про внесення змін до рішення сесії Луначарської сільської ради від 21 листопада 2012 року № 7 «Про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, яка буде передаватись у власність» відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 11 вересня 2019 року (т.с. 3 а.с. 96-102) в порядку часткового задоволення касаційної скарги ОСОБА_2 рішення Апеляційного суду Запорізької області від 10 квітня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
10 жовтня 2019 року дана справа надійшла на новий розгляд до Запорізького апеляційного суду (т.с. 3 а.с. 106).
Оскільки, Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.
Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 3 а.с. 107).
З 15.12.2017 року набрав чинності ЦПК України в новій редакції, тому саме його нормами має керуватись апеляційний суд при новому апеляційному перегляді цієї справи.
Разом із тим, апеляційний суд має враховувати положення ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, якими керувався суд першої інстанції при ухваленні судового рішення у цій справі (12 січня 2017 року).
Ухвалою апеляційного суду (т.с. 3 а.с. 108) дану справу прийнято до провадження.
В автоматизованому порядку у цій справі суддею Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалою хворобою останньої (т.с. 3 а.с. 113-114).
Ухвалою апеляційного суду від 18 жовтня 2019 року (т.с. 3 а.с. 115-116) заяву ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 від 16.10.2019 року про відвід судді Подліяновій Г.С. у цій справі (т.с. 3 а.с. 110-11), подачу якою також продубльовано через електронний суд (т.с. 3 а.с. 122-123), визнано необґрунтованою, передано справу для вирішення питання про відвід судді, якій не входить до складу суд, що розглядає справу, і визначається в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.
Ухвалою судді Запорізького апеляційного суду Кухар С.В. від 22 жовтня 2019 року (т.с. 3 а.с. 117-119) у задоволенні заяви ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 про відвід судді Подліяновій Г.С. у цій справі відмовлено.
Відповідач ОСОБА_1 в особі свого представника подала апеляційному суду письмові пояснення у цій справі із додатками (т.с. 3 а.с. 169-182).
Ухвалою апеляційного суду (т.с. 3 а.с. 124) дану справу призначено до апеляційного розгляду, з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 18 суддів замість 40 суддів за штатом), у подальшому також в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_5 (т.с. 3 а.с. 183-191).
Ухвалою апеляційного суду (т.с. 3 а.с. 201) у задоволенні клопотання ОСОБА_2 в особі ОСОБА_4 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференціїі з Господарським судом Запорізької області (т.с. 3 а.с. 195-199) відмовлено через відсутність у цей день і час технічної можливості забезпечити проведення такої відеоконференції (довідка т.с. 3 а.с. 200). 
У судовому засіданні, призначеному на 11 грудня 2019 року, апеляційним судом розпочато розгляд цієї справи за присутністю представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Венецького С.В. (т.с. 5 а.с. 36) за відсутністю інших учасників цієї справи: заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Венецького С.В., у розгляді справи оголошено переву в режимі відеоконференції в порядку задовлення клопотання представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Венецького С.В. (т.с. 3 а.с. 210), у звязку із виконанням вказівок Верховного Суду згідно із ст. 417 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, а саме: письмово в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України всім учасникам цієї справи апеляційним судом роз`яснено (т.с. 3 а.с. 211) - право заявити (не заявити) перед апеляційним судом клопотання про долучення до матеріалів цієї справи доказів того, який саме розмір земельної ділянки, необхідний новому власнику нерухомого майна - ОСОБА_2 , зважаючи на площу, місцерозташування та кількість об`єктів нерухомості, які перейшли до неї за договором купівлі-продажу від 12 жовтня 2006 року в користування (висновок експерта, спеціаліста тощо); - а також наслідки незаявлення такого клопотання: а саме: що апеляційний суд буде переглядати законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі за апеляційною скаргою відповідача в межах наявних у цій справі матеріалів та доказів. 
20 січня 2020 року апеляційному суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_4 (т.с. 4 а.с. 104-105) про заміну сторони у цій справі правонаступником, а саме: відповідача Луначарської сільської ради, за зміненою назвою Азовська сільська рада, на Бердянську міську раду Запорізької області (т.с. 3 а.с. 221-237).
ОСОБА_5 , як представник відповідача ОСОБА_1 , подав апеляційному суду заяву із додатками (т.с. 4 а.с. 21-25), в якій пропонував розподілити земельну ділянку у рівних частках по 0,1341 га кожній із сторін (окремо позивачеві ОСОБА_2 та відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом) у цій справі.
Представник позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_4 подала апеляційному суду доповнення до відзиву на апеляційну скаргу із додатками (т.с. 4 а.с. 32-103).
У судовому засіданні 12 лютого 2020 року продовжено розгляд цієї справи апеляційним судом за присутності представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – адвокатів Венецького С.В. та Кісь Л.С. відповідно (т.с. 4 а.с. 104-105), заслухано пояснення представника позивача, додаткові пояснення представника відповідача, апеляційним судом на виконання вимог ст. 12 ч. 5 п. 2 ЦПК України запропоновано сторонам у цій справі укласти мурову угоду, на що представники повідомили, що останнє є неможливим, ухвалою апеляційного суду (т.с. 4 а.с. 106-108) до участі у цій справі залучено Бердянську міську раду Запорізької області в якості правонаступника відповідача Луначарської сільської ради Бердянського району Запорізької області, змінена назва Азовська сільська рада Бердянського району Запорізької області, у звязку із чим, у розгляді цієї справи оголошено перерву, при цьому, надіслано апеляційним судом Бердянській міській раді Запорізької області копію апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 разом із копією ухвали апеляційного суду (т.с. 4 а.с. 109).
Бердянська міська рада Запорізької області надала апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу ОСОБА_1 у цій справі (т.с. 4 а.с. 189-216).
У березні 2020 рокук ОСОБА_5 , як представник ОСОБА_1 , подав апеляційному суду заяву про зупинення провадження у цій справі до встановлення місця перебування відповідача ОСОБА_3 , яка із рішенням суду першої інстанції у цій справі погодилась, останнє в апеляційному порядку не оскаржувала (т.с. 4 а.с. 152-152).
ОСОБА_4 , як представник позивача ОСОБА_2 , подала апеляційному суду заперечення на вищезазначену заяву представника відповідача про зупинення провадження у цій справі (т.с. 4 а.с. 162-166).
Розгляд цієї справи, призначений на 01 квітня 2020 року, не відбувся та був відкладений (т.с. 4 а.с. 217) через першу неявку всіх учасників цієї справи та неможливість апеляційного суду забезпечити проведення розгляду цієї справи в режимі відеоконференції через карантин у звязку із епідемією коронавірусу в Україні, у задовлення вищезазначеного клопотання сторони відповідача про зупинення провадження у цій справі відмовлено апеляційним судом протокольно, без виходу до нарадчої кімнати, зроблено запит з приводу місця реєстрації відповідача ОСОБА_3  (т.с. 4 а.с. 220), на якій отримано відпровідь у подальшому (т.с. 4 а.с. 245).
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Проте, за змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України в редакції Закону № 540-IX, якій набрав чинності з 02 квітня 2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. …. 371… цього Кодексу.. , а також строк…розгляду апеляційної скарги … продовжуються на строк дії такого карантину.
В Україні на час розгляду цієї справи апеляційним судом карантин діє з 12 березня 2020 року по 31 жовтня 2020 року включно, що є загальновідомою інформацією.
Розгляд справи призначений на 03 червня 2020 року не відбувся, оскільки суддя-доповідач перебувала на лікарняному з 17.05.2020 року по 03.06.2020 року включно (т.с. 5 а.с. 26), та був відкладений з урахуванням відпустки судді-доповідача (т.с. 5 п.с. 27).
У судове засідання 09 вересня 2020 року повідомлені апеляційним судом з додержанням вимог ЦПК України про дату, час і місце розгляду цієї справи (т.с. 4 а.с. 15-25, 38-41) всі учасники цієї справи не з`явились, окрім представника позивача ОСОБА_2 – адвоката Кісь Л.С. (т.с. 3 а.с. 237) в режимі відеоконференції, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Венецький С.В. (т.с. 5 а.с. 36-36-зворот) подав апеляційному суду заву про розгляд цієї справи апеляційним судом без участі відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5 (т.с. 4 а.с. 33-37).
В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 372 ч.2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, ухвалив: заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 задовольнити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи, що не зявились, за присутністю представника позивача ОСОБА_2 – адвоката Кісь Л.С. (т.с. 3 а.с. 237) в режимі відеоконференції.
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 – адвоката Кісь Л.С. (т.с. 3 а.с. 240, 247) в режимі відеоконфернції, яка у тому числі на запитання апеляційного суду наполягала на тому, що позивачеві ОСОБА_2 необхідний саме розмір 0,16 га земельної ділянки, як новому власнику нерухомого майна, зважаючи на площу, місцерозташування та кількість об`єктів нерухомості, належні, допустимі докази останнього, у тому числі проект відведення земельної ділянки на цей розмір, присвоєння кадастрового номеру та реєстрацію права позивача саме на цей розмір земельної ділянки, якій визнавався до оскаржуємих рішень радою, що підтверджується відповідною довідкою останньої, позивач вже надавала суду у матеріали цієї справи, останній відповідачами належними, допустими доказами не спростований, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 у цій справі не підлягає задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст. ст. 12, 79-1, 155, 158, 159 Земельного кодексу України, ст. ст. 1, 25 ЗУ «Про землеустрій», ст. ст. 1, 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», ст. ст. 15, 30, 62, 202, 204, 212-214, 222 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 213 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно (аналог ст. 263 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року) містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 214 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно (аналог ст. 264 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року) – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. 
Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам у цій справі відповідає.
Так, при вирішенні цієї справи суд першої інстанції правильно виходив із такого.
У судовому засіданні в суді першої інстанції встановлено та підтверджено письмовими доказами, що позивач згідно договору купівлі-продажу від 12.10.2006 року придбала житловий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 2100 кв. м (т.с. 1 а.с. 17), яка знаходиться у віданні Луначарської сільської ради Бердянського району правонаступником якої є Бердянська міська рада Запорізької області, (п.1 договору). 
Цей самий розмір земельної ділянки вказаний у довідці №2206 від 27.09.2006 року (т.с. 1 а.с. 23), згідно із якою для ведення і обслуговування житлового будинку та господарських будівель попереднім співвласникам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які продали житловий будинок ОСОБА_2 , мали в користуванні земельну ділянку площею 0,21 га, яка не приватизована.
Згідно із листом КП з технічної інвентаризації Бердянської міської ради №579 від 24.11.2015 року та довідки №123 від 27.05.1997 року, виданої відділом земельних ресурсів по Бердянському району, судом встановлено, що відповідно до земельно-кадастрової документації за домоволодінням АДРЕСА_4 (тепер АДРЕСА_1 згідно з рішенням правління колгоспу "Зоря комунізму" від 20 грудня 1983 року №17 за ОСОБА_8 було закріплено земельну ділянку в розмірі 0,24 га (т.с. 1 а.с. 24).
Відповідно до витягу рішення Луначарської сільської ради, правонаступником якої є Бердянська міська рада Запорізької області №07 від 21 листопада 2012 року (т.с. 1 а.с. 27), вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_2 від 20.10.2012 року про надання у власність шляхом приватизації земельної ділянки під житловий будинком по АДРЕСА_1 , Луначарською сільською радою було прийнято рішення №07 від 21 листопада 2012 року, згідно п.п. 1.3, п.1 якого їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови в межах населеного пункту с. Луначарське для передачі у власність орієнтовною площею 0,25 га, адреса: АДРЕСА_1 .
Приватне підприємство «Азовгеопроект» на підставі вказаного рішення та у звязку з добровільною відмовою позивача від земельної ділянки площею від 0,05 га на користь сусіднього домоволодіння АДРЕСА_2 , виготовило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,16 га, що підтверджується її копією (т.с. 1 а.с. 28-57), та до Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 2320683000:11:040:0003 внесені 23 грудня 2013 року відповідні відомості про державну реєстрацію земельної ділянки, як вбачається з копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (т.с. 1 а.с. 40).
Відповідно до довідки виконавчого комітету Луначарської сільської ради Бердянського району, правонаступником якої є Бердянська міська рада Запорізької області, № 314 від 16.04.2015 року,  ОСОБА_2  для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель по.  АДРЕСА_1  має земельну ділянку площею 0,16 га (копія т.с. 4 а.с. 46, додана стороною позивача апеляційному суду при новому розгляді, та яка сможе бути прийнята апеляційним судом до уваги у цій справі як, доказ, передбачений ст. 367 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинні1 з 15.12.2017 року, на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 ).
Проте згідно з рішенням тридцять п`ятої сесії Луначарської сільської ради, правонаступником якої є Бердянська міська рада Запорізької області №10 від 27.11.2013 року «Про встановлення межі земельних ділянок» встановлено спільну межу (тилову) між земельними ділянками згідно генерального плану с. Луначарське: 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; та 0,11 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_2 (т.с. 1 а.с. 42).
Як вбачається з вказаного рішення, підставою його прийняття є заява ОСОБА_1  та ОСОБА_3  та рекомендації постійної комісії з питань АПК, земельних відносин, раціонального використання природних ресурсів Луначарської сільської ради, правонаступником якої є Бердянська міська рада Запорізької області.
Крім цього, на підставі рішення №10 від 27.11.2013 року Луначарською сільскою радою Бердянського району, правонаступником якої є Бердянська міська рада Запорізької області 25 грудня 2013 року було прийнято ще одне рішення №13 "Про внесення змін до рішення сесії Луначарської сільської ради від 21 листопада 2012 року №07 "Про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, яка буде передаватись у власність" (т.с. 1 а.с. 45), відповідно до якого сільська рада вирішила внести зміни до рішення 27-ої сесії Луначарської сільської ради №07 від 21.11.2011 року, а саме в п.1.3 слова "0,25га" читати як "0,11га".
Згідно із актом №02 від 27.11.2013 року постійної комісії з питань АПК, земельних відносин, раціонального використання природних ресурсів Луначарської сільської ради, правонаступником якої є Бердянська міська рада Запорізької області, який надісланий позивачу як додаток до оскаржуваного нею рішення №10 від 27.11.2013року, вже є посилання на рішення тридцять пятої сесії Луначарської сільської ради від 27.11.2013 року №10, із зазначенням того, що комісія сільської ради у складі депутатів у присутності дільничного інспектора вирішила встановити спільну межу земельних ділянок, які знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , де площа земельних ділянок складає 0,1142 га та 0,15 га відповідно.
Позивач вважає рішення №10 від 27.11.2013 року протиправним з тих підстав, що воно прийнято з порушенням вимог Земельного кодексу України, Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, а саме: без розроблення та відповідного затвердження на сесії технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок, без врахування даних земельно-кадастрової документації, оскільки підставами оскаржуваного рішення, як видно з його преамбули, є заява третіх осіб та рекомендації постійної комісії з питань АПК, земельних відносин, раціонального використання природних ресурсів Луначарської сільської ради. За своєю суттю рішення №10 від 27.11.2013 року не є рішенням щодо вирішення земельного спору між сусідами, а є рішенням про встановлення меж земельних ділянок. Наступним рішенням №13 від 25.12.2013 року відповідач на підставі незаконно прийнятого рішення безпідставно зменшив площу земельної ділянки під домоволодіння з 0,16 га до 0,11 га, чим порушив її право на землю, передбачену ст.120 ЗК України.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності з вимогами ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад і передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться зокрема у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.
Відповідно до ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що Луначарською сільською радою Бердянського району, правонаступником якої є Бердянська міська рада Запорізької області, без повідомлення позивача про час та розгляд на сесії Луначарської сільської ради було вирішено питання про встановлення спільної межі між земельними ділянками за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , прийнято рішення №10 від 27.11.2013 року, відповідно до якого встановлено спільну межу та зменшено площу земельної ділянки під домоволодінням АДРЕСА_1 до 0,11 га, а в подальшому на його підставі рішенням №13 від 25.12.2013 року внесено зміни до рішення Луначарської сільської ради №07 від 21.11.2012 року, а саме п. 1.3слова "0,25" читати як "0,11".
Відповідно до ч. 3 ст. 158 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів відносно меж земельних ділянок, які знаходяться в користуванні громадян, дотримання цивільних прав добросусідства, а також спори стосовно розмежування меж районів у містах.
Згідно зі ст. 159 Земельного кодексу України, земельні спори розглядаються за заявою однієї із сторінспору у місячний строк з дні подачі заяви, розгляд спору проводиться за участі заінтересованих осіб, які повідомляються заздалегідь і тільки у разі повторної неявки без поважних причин, може бути прийняте рішення за відсутності однієї із сторін спору або зацікавленої особи.
Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) встановлено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.
Відповідно до ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Згідно із ч.1,2 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як обєкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж і внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи обєднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.
Відповідно до ч. 4 цієї статті земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру.
За змістом ст.1 Закону України «Про землеустрій» N 858-IV від 22.05.2003 року, межування земель - комплекс робіт із встановлення чи відновлення в натурі (на місцевості) меж,зокрема, земельних ділянок власників, землекористувачів, у тому числі орендарів, із закріпленням їх межовими знаками встановленого зразка
Згідно з п.і) ч.1 ст.25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Види документації із землеустрою є: … і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Ст. 30 цього Закону визначено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.
Вимоги щодо технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) визначені ст.55 вказаного Закону.
Також слід вказати, що статтею 107 ЗК України передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.
Суд першої інстанції, з урахуванням встановлених фактичних обставин та письмових доказів дійшов правильного висновку, що Луначарська сільська рада, правонаступником якої є Бердянська міська рада Запорізької області, при прийнятті на сесії рішення №10 від 27.11.2013 року, погодивши раніше ОСОБА_2 акт визначення та погодження меж земельної ділянки площею 0,16 га в натурі від 25.02.2013 року, акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,16 га (т.с. 1 а.с. 35-36), в порушення зазначених вище вимог Закону України «Про землеустрій», ЗК України, без затвердження попередньо розробленої технічної документації про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) фактично встановила нові межі суміжних земельних ділянок, лише на підставі заяв відповідачів та рекомендації комісії.
Тому, суд першої інтанції правильно вважав, що вимоги позивача в частині визнання незаконним та скасування рішення Луначарської сільської ради, правонаступником якої є Бердянська міська рада Запорізької області, №10 від 27 листопада 2013 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у цій справі.
Щодо іншої вимоги про визнання протиправним та скасування рішення №13 від 25.12.2013 року, то воно фактично прийнято на підставі рішення №10 від 27.11.2013 року, про що прямо вказано в його преамбулі (тобто є похідним). Між тим, суд першої інстанції вже визнає рішення №10 від 27.11.2013 року (первісне) у цій справі незаконним та таким, що підлягає скасуванню.
Крім цього, при прийнятті рішення №13 від 25.12.2013 року Луначарською сільською радою, правонаступником якої є Бердянська міська рада Запорізької області були проігноровані положення ст.79-1 ЗК України щодо формування земельної ділянки як обєкта цивільних прав, ст.1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" щодо проведення державної реєстрації земельної ділянки.
Так, згідно із ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», який вже набрав чинності на момент прийняття оскаржуваного рішення, державна реєстрація земельної ділянки це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; - кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.
Ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Згідно із ч. 8 ст. 24 Закону на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним і скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач на момент прийняття Луначарською сільською радою, правонаступником якої є Бердянська міська рада Запорізької області спірного рішення, №13 від 25.12.2013 року, вже отримала витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-2300638422013 від 23.12.2013 року про державну реєстрацію земельної ділянки в АДРЕСА_1 , яка відбулася 23.12.2013 року, кадастровий план до нього з описом зовнішніх меж; земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 2320683000:11:040:003, визначена її площа 0,16 га та нормативна грошова оцінка (копія т.с. 1 а.с. 40).
Всупереч цьому, рішення Луначарської сільської ради, правонаступником якої є Бердянська міська рада Запорізької області, від 25.12.2013 року № 13 прийнято без урахування даних Державного земельного кадастру, з порушенням прав позивача, а тому є незаконним також та підлягає скасуванню, а, отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на те, що така справа вже розглядалася судовими інстанціями, і у задоволенні позову було відмовлено, оскільки розглядалася справами між іншими сторонами, за позовом ОСОБА_2 до Луначарської сільськой ради Бердянського району Запорізької області, треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , і у позові було відмовлено саме з тих підстав, що ОСОБА_1  та ОСОБА_3  не були залучені до участі в справі в якості відповідачів (т.с. 1 а.с. 58-73, 97-100).
Доводи апеляційної скарги відповідача  ОСОБА_1  є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача ОСОБА_1 у цій справі, яку вона та її представник вважають єдино вірною та правильною.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, аналог ст. 60 ч. 4 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно).
Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, аналог ст. ст. 10 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно).
Підстави для звільнення від доказування відповідача, передбачені ст. 82 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року (аналог ст. 61 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно), у цій справі відсутні.
Відповідач ОСОБА_1 та її представник не надали суду першої інстанції належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача та у спростування позову позивача у цій справі.
Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року).
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року,  докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Доказами, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, стороною відповідача ОСОБА_1 та її представником апеляційному суду, які на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 є надані стороною відповідача апеляційному суду при новому апеляційному перегляді цієї справи матеріали (т.с.3 а.с. 173-181 у тому числі довідка Луначарської сільської ради від 02.08.2013 року № к-47/01-31, за змістом якої відповідно до запису в земельній кадастровій книзі колгоспу «Зоря комунізму» від 15.05.1988 року сторінка 160 за гр. ОСОБА_9 . Значиться земельна ділянка площею 0,15 га, в тому числі 0,14 га ріллі та 0,01 га під будівлями; при цьому, не зазначена підстава на право користування присадибною ділянкою).
Проте, цими доказами сторони відповідача ОСОБА_1 не спростовується правильність висновків суду першої інстанції у цій справі.
Оскільки, відповідачем ОСОБА_1 та її представником апеляційному суду не надані докази (висновок фахівця в галузі земельних відносин, висновок експертизи, зробленою за заявою відповідача тощо) після роз`яснень апеляційним судом в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, відповідачу ОСОБА_1 та її представникові (т.с. 3 а.с. 211) на виконання в порядку ст. 417 ч.1 ЦПК України вказівки Верховного Суду у постанові у цій справі, в обґрунтування заперечень сторони відповідача ОСОБА_1 проти позову позивача у цій справі та в обґрунтування апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в частині того, що позивачеві ОСОБА_2 , як новому власнику за вищезазначеною адресою, зважаючи на площу, місцерозташування та кількість об`єктів нерухомості, які перейшли до неї за договором купівлі-продажу від 12 жовтня 2006 року в користування, необхідний будь-який інший менший розмір земельної ділянки, ніж 0,16 га.
Оскільки, в апеляційному суді при новому перегляді цієї справи відповідач ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Венецького С.В. (т.с. 4 а.с. 151) вже не заперечувала проти визнання за ОСОБА_10 права на користування земельною ділянкою площею не 0,11 га, як зазначено в оскаржуємих рішеннях ради, а - 0,1341 га (заяви т.с. 4 а.с. 23, 248, т.с. 5 а.с. 34).
На виконання вимог ст. 12 ч. 5 п. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяв врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами.
Проте, на запитання апеляційного суду ОСОБА_4 , як представник позивача ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 , як представник лише одного із відповідачів у цій справі – ОСОБА_1 , зазначали, що укладення будь-якої мирової угоди сторін у цій справі є неможливим.
І, навпаки, стороною позивача ОСОБА_2 апеляційному суду при новому апеляційному перегляді цієї справи надано, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, які на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 (т.с. 4 а.с. 42-100, у тому числі довідка виконавчого комітету Луначарської сільської ради Бердянського району № 314 від 16.04.2015 року, за змістом якої: ОСОБА_2 для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель по. АДРЕСА_1 має земельну ділянку площею 0,16 га та довідка Державного архіву Запорізької області від 20.07.2016 року № К-1506 на ім`я ОСОБА_4 , за змістом якої: в протоколах загальних зборів членів колгоспу «Зоря комунізму» Бердянського району Запорізької області за 1962-1964 роки рішення про затвердження надання земельної ділянки у розмірі 0,05 га Задираці (ім`я та по батькові не вказані) відсутнє), та які лише додатково свідчать про обгрунтованість позовних вимог позивача у цій справі та правильність висновків суду першої інстанції у цій справі.
При цьому, апеляційний суд критично оцінює довідку відділу містобудування та архітектури Бердянської районної державної адміністрації № 16/14-01 від 24.09.2014 року (копія т.с. 4 а.с. 194), додану до відзиву відповідача у цій справі Бердянською міською радою Запорізької області, як доказ, передбачений ст. 367 ч.ч. 2, 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, та за змістом якої: земельна ділянка по АДРЕСА_1 має орієнтовну площу -0,11 га. 
Оскільки, з 23.12.2013 року вже земельна ділянка ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 мала кадастровий номер 2320683000:11:040:0003 та була зареєстрована площею 0,16 га у Державному земельному кадастрі про земельну ділянку (витяг з реєстру від 23.12.2013 року, копія т.с. 1 а.с. 40). 
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.
В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.
Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.
Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 88 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, у цій справі було вирішено питання про розподіл між сторонами понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції, у цій справі або ж його зміни.
Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у разі відмови відповідачу ОСОБА_1 у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок позивача ОСОБА_2 у цій справі будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.
Керуючись ст. ст. 10, 15, 30, 60-62, 88, 202, 204, 212-214, 222 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384, Перехідних положень ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задовлення.
Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 січня 2017 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 15.09.2020 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Кочеткова І.В.	Подліянова Г.С.