ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 липня 2020 року           справа №200/7457/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Арабей Т.Г., Гаврищук Т.Г., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участю представника позивача Серафимова  І.М., представника відповідача Помалюк І.В. , розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року (повний текст складено 16 серпня 2019 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/7457/19-а (суддя І інстанції – Грищенко Є.І.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГОІНВЕСТ” до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,-

                                                              У С Т А Н О В И В:

10 червня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГОІНВЕСТ” (далі - позивач) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №0000211410 від 21 травня 2019 року про визначення грошового зобов`язання за платежем з податку на прибуток на загальну суму 38  141  881,50 грн., та № 0000221410 від 21 травня 2019 року про визначення грошового зобов`язання за платежем з податку на додану вартість на загальну суму 30  720  920 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно наказу Головного управління ДФС у Донецькій області від 13.02.2019 № 258 р. проведена планова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергоінвест” (далі – ТОВ “Енергоінвест”, код за ЄДРПОУ 32688883), з питань дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2017 по 31.12.2018, за результатами якої 15.04.2019 складено акт № 383/05-99-14-10/32688883 (далі за текстом – Акт перевірки), де зазначено про виявлені порушення позивачем вимог податкового законодавства, зокрема:
- п.п.134.1.1п.134.1ст.134 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями (далі за текстом – ПК України), п. 1 ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” від 16.07.1999 р. № 996-XIV, зі змінами та доповненнями, п.1.2ст.1, п.2.1ст.2 та ст.3 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (далі за текстом – Наказ №88), в результаті чого за період 3 квартал 2017 – 4 квартал 2018 року встановлено заниження суми податку на прибуток в сумі 25 466 794 грн., у тому числі: 4 квартал 2017 року – 8 262 182 грн., 1 квартал 2018 року – 1 906 018 грн.,1 півріччя 2018 року – 5 542 258 грн.( в тому числі2 квартал 2018 року – 3 636 240 грн.), 9 місяців 2018 року – 11 467 090 грн. (в тому числі 3 квартал 2018 року – 5 924 832 грн.), 2018 рік – 17 204 612 грн. (в тому числі 4 квартал 2018 року – 5 737 522 грн.);
- п. 44.1 ст.44, п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198, п. 185.1. ст. 185, п. 188.1 статті 188 ПК України та п.193.1. ст.193ПК України, в результаті чого встановлено заниження суми  податку на додану вартість до сплати на загальну суму 20 480 608 грн., в т.ч.: липень 2017 року – 6 572 грн.,  серпень 2017 року – 1 075 104 грн., вересень 2017 року – 831 860  грн., жовтень 2017 року - 3 312 870 грн., листопад 2017 року – 80 794 грн., грудень 2017 року – 50 759 грн., січень 2018 року – 482 грн., лютий 2018 року – 5 143 грн., березень 2018 року – 482 грн., квітень 2018 року – 92 018 грн., травень 2018 року – 2 833 290 грн., червень 2018 року – 1 307 436 грн., липень 2018 року – 769 748 грн., серпень 2018 року – 2 069 771 грн., вересень 2018 року – 2 057 353 грн., жовтень 2018 року – 2 310 278 грн., листопад 2018 року – 1 253 552 грн., грудень 2018 року – 2 423 096 грн.
На підставі Акту перевірки 21 травня 2019 року відповідачем винесені:
- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № 0000221410 про грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 30  720  912,00 грн, з яких 20  480  608,00 грн. основного платежу та 10  240  304,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);
- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № 0000211410 про збільшення грошового зобов`язання за платежем з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 38  141  881,50 грн., з яких 25  427  921,00 грн. основного платежу та 12  713  960,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).
Позивач вважає висновки податкового органу про порушення ним податкового законодавства незаконними, а податкові повідомлення-рішення протиправними, оскільки вони складені з порушенням вимог чинного законодавства і порушують права позивача як платника податків.
Крім того, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на правомірність включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту, що підтверджено фактичним отриманням товарів та послуг, наявністю у платника податку належним чином оформлених податкових накладних та інших документів, передбачених чинним законодавством. Вважає неправомірним посилання податкового органу на відсутність реальності господарських операцій з контрагентами, оскільки фактичне виконання договорів, укладених з суб`єктами господарювання, підтверджене первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, та порушення норм законодавства його контрагентом не може нести для нього жодних негативних наслідків.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у справі № 200/7457/19-а позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 21 травня 2019 року № 0000221410 яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 30  720  912 грн. Визнати протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 21 травня 2019 № 0000211410 яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 38  141 881,50 грн.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги посилання відповідача на податкову інформацію, що наявна в інформаційно – аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, на думку суду, така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Позивачем первинні документи, які б свідчили про надання Замовниками згоди на залучення ТОВ «Енергоінвест» до будівельних робіт Субпідрядників під час перевірки надано не було, це свідчить про те, що ТОВ «Енергоінвест» під час виконання послуг Замовникам не використовувало послуги сторонніх осіб (Субпідрядників), а виконувало їх самостійно виключно власними ресурсами.            Економічна обґрунтованість залучення до виконання субпідрядних робіт ТОВ «ДОНЕЦКЭНЕРГОРЕМОНТ» є сумнівною, з огляду на податкову інформацію щодо контрагентів позивача, згідно з якою ці суб`єкти господарювання не мають трудових, виробничих ресурсів, мають коротку історію існування, у т.ч. як платники ПДВ та на момент розгляду цієї справи господарську діяльність не здійснюють, не звітують.
Відповідно до пункт 3.4.2.2. акту перевірки, яким зазначено, що у перевіряємому періоді в результаті протиправної поведінки працівників позивачем були сплачені на користь контрагентів за цивільно-правовими договорами фінансові санкції, а саме відповідно до Договору підряду №18-0130-02 від 01.02.2018р., укладеного між ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» та ТОВ «Енергоінвест».
Окрім того, за результатом аналізу ЄРПН не встановлено справжнього джерела первинного походження          товарно-матеріальних  цінностей          оформлених          від ТОВ «ДОНЕЦКЭНЕРГОРЕМОНТ» на адресу ТОВ «Енергоінвест», а відтак дійсної можливості набуття їх у власність не існувало, а тому відсутній факт володіння відповідним активом та розпорядження ним у відповідного СГД. 
За даними Єдиного реєстру податкових накладних TOB «ДОНЕЦКЭНЕРГОРЕМОНТ», що перебувало у господарських відносинах з ТОВ «Енергоінвест» у перевіряємому періоді, встановлено реалізація ТМЦ, придбання якого не підтверджено по ланцюгу постачання.
Економічна обґрунтованість укладання ТОВ «Енергоінвест» договорів з ТОВ «ДОНЕЦКЭНЕРГОРЕМОНТ»          на постачання товарно-матеріальних цінностей є сумнівною, з огляду на податкову інформацію щодо контрагентів позивача, згідно з якою ці суб`єкти господарювання не мають трудових, виробничих ресурсів, мають коротку історію існування, у т.ч. як платники ПДВ та на момент розгляду цієї справи господарську діяльність не здійснюють, не звітують.
За результатами аналізу даних ІС «Податковий блок» та ЄРПН встановлено, що жоден з постачальників (контрагенти за ланцюгами постачання) насіння соняшнику на ТОВ «ЧУГУЇВСЬКИЙ МАСЛО ЗАВОД» не є виробником або імпортером такого продукту.
Судом не враховано та не надано належної оцінки встановленим податковим органом порушення щодо заниження, в порушення п. 188.1 статті 188 ПКУ, позивачем бази оподаткування ПДВ по операціях з реалізації товарів впродовж грудня 2017 року на ТОВ «ДОНЕЦЭНЕРГОРЕМОНТ» на 4,02 грн. за 1 кг., що призвело до заниження суми податкових зобов`язань з ПДВ на 50277 грн., постачання послуг іншій особі на безоплатній основі, в порушення п.185.1. ст.185, п.188.1 статті 188 та п.193.1. ст.193 ПКУ ТОВ «Енергоінвест» занижено суму податкових зобов`язань з ПДВ на загальну суму 8673 грн..
 Окрім того, судом першої інстанції при прийнятті рішення  не враховано, що за даними Єдиного реєстру судових рішень України ТОВ «Енергоінвест» та його безпосередній контрагент ТОВ «ДОНЕЦЭНЕРГОРЕМОНТ» є фігурантами кримінальної справи, внесеної до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62019050000000140 від 07.02.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. ТОВ «ЧУГУЇВСЬКИЙ МАСЛО ЗАВОД»  є фігурантом кримінальної справи, внесеної до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 62019140000000093 від 07.02.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 364 КК України.
Позивачем на адресу суду надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Ухвалою суду від 21 травня 2020 року задоволено клопотання відповідача та проведено заміну відповідача у справі – Головне управління ДФС у Донецькій області на її правонаступника - Головне управління ДПС у Донецькій області.                                                  В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував представник позивача, наголошуючи на законності прийнятого судом першої інстанції рішення.                                                                                Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла наступного  висновку. 
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГОІНВЕСТ”, є юридичною особою, номер запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 1 266 120 0000 009005, ідентифікаційний код 32688883, місцезнаходження: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Кірова, 19. Основний вид діяльності за КВЕД 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення.
У Акті перевірки зазначено, що позивач з 17.10.2003 зареєстрований платником податку на додану вартість, індивідуальний податковий номер 326888805640 (том 1 а.с. 54). 
Відповідно наданої інформації, що відображена у Акті перевірки від 15.04.2019 р., та пояснень представника, позивач має цілісний майновий комплекс, розміщений за адресою: Донецька обл., м. Бахмут, вул. Кірова, буд. 19, та дозвільні документи на здійснення господарської діяльності із ремонту і технічного обслуговування машин і устаткування промислового призначення, а саме:
- Ліцензія АЕ №640001 від 27.04.2015 р.(том 1, а.с. 135), видана Державною архітектурною будівельною інспекцією України;
- Ліцензія №19-Л від 04.04.2018 р., видана Державною архітектурною будівельною інспекцією України;
- Дозвіл № 0211.15.14 від 11.03.2015 р. на виконання робіт підвищеної небезпеки.
Судом встановлено, що відповідачем згідно наказу Головного управління ДФС у Донецькій області від 13.02.2019 № 258 р. була проведена планова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГОІНВЕСТ” (далі – ТОВ “Енергоінвест”, код за ЄДРПОУ 32688883), з питань дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2017 по 31.12.2018р.
За результатами вищезазначеної перевірки складено Акт від 15 квітня 2019 року № 383/05-99-14-10/32688883 “Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергоінвест”, код за ЄДРПОУ 32688883, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2017 по 31.12.2018, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2017 по 31.12.2018”, відповідно до висновків якого зазначено порушення позивачем вимог податкового законодавства, зокрема:
- п.п.134.1.1п.134.1ст.134 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями (далі за текстом – ПК України), п. 1 ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” від 16.07.1999 р. № 996-XIV, зі змінами та доповненнями, п.1.2ст.1, п.2.1ст.2 та ст.3 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (далі за текстом – Наказ №88), в результаті чого за період 3 квартал 2017 – 4 квартал 2018 року встановлено заниження суми податку на прибуток в сумі 25 466 794 грн., у тому числі: 4 квартал 2017 року – 8 262 182 грн., 1 квартал 2018 року – 1 906 018 грн., 1 півріччя 2018 року – 5 542 258 грн.( в тому числі 2 квартал 2018 року – 3 636 240 грн.), 9 місяців 2018 року – 11 467 090 грн. (в тому числі 3 квартал 2018 року – 5 924 832 грн.), 2018 рік – 17 204 612 грн. (в тому числі 4 квартал 2018 року – 5 737 522 грн.);
- п. 44.1 ст.44, п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198, п. 185.1. ст. 185, п. 188.1 статті 188 ПК України та п.193.1. ст.193ПК України, в результаті чого встановлено заниження суми  податку на додану вартість до сплати на загальну суму 20 480 608 грн., в т.ч.: липень 2017 року – 6 572 грн.,  серпень 2017 року – 1 075 104 грн., вересень 2017 року – 831 860  грн., жовтень 2017 року - 3 312 870 грн., листопад 2017 року – 80 794 грн., грудень 2017 року – 50 759 грн., січень 2018 року – 482 грн., лютий 2018 року – 5 143 грн., березень 2018 року – 482 грн., квітень 2018 року – 92 018 грн., травень 2018 року – 2 833 290 грн., червень 2018 року – 1 307 436 грн., липень 2018 року – 769 748 грн., серпень 2018 року – 2 069 771 грн., вересень 2018 року – 2 057 353 грн., жовтень 2018 року – 2 310 278 грн., листопад 2018 року – 1 253 552 грн., грудень 2018 року – 2 423 096 грн.
При цьому, висновки контролюючого органу в Акті перевірки про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтуються на тому, що фінансово-господарська діяльність ТОВ “Енергоінвест” здійснюється поза межами правового поля. Фінансово-господарські взаємовідносини з контрагентами не спричинили реального настання юридичних наслідків, що позбавляє позивача права на формування податкового кредиту та відображення в бухгалтерському обліку операцій щодо придбання послуг від контрагентів.
На підставі Акту перевірки 21 травня 2019 року відповідачем винесені:
- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № 0000221410 про грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 30  720  912,00 грн, з яких 20  480  608,00 грн. основного платежу та 10  240  304,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);
- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № 0000211410 про збільшення грошового зобов`язання за платежем з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 38  141  881,50 грн., з яких 25  427  921,00 грн. основного платежу та 12  713  960,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).
Спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості винесення контролюючим органом податкових повідомлень-рішень №0000211410 від 21.05.2019 року та № 0000221410 від 21.05.2019 року.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно з положеннями ч. 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом – КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також, через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до п.п.14.1.191п.14.1ст.14 Податкового кодексу України постачання товарів - будь-яка передача права на розпорядження товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду та відповідно п. 14.1.202 зазначеної статті продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.
Згідно з п.п.14.1.185 п.14.1ст.14 Податкового кодексу України постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.
Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Статтею 198 Податкового кодексу України передбачено право платників податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, яким є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду (п.п.14.1.181 п.14.1ст.14 Податкового кодексу України ).
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
У відповідності до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Із наведеного вбачається, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства та як підтверджує сплату податку на додану вартість у складі ціни товару.
Таким чином, для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі ціни за придбану продукцію та виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог законодавства України.
Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” (далі - Закон) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до частини 1 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (далі по тексту - Наказ № 88).
Відповідно до пункту 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п. 2.1 Наказу № 88).
Згідно з пунктом 2.4 Наказу № 88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв`язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.
Сама по собі наявність первинних документів (актів надання послуг та податкових накладних) не може бути єдиною і достатньою підставою для підтвердження правомірності формування податкового кредиту, у разі недоведення реальності здійснених господарських операцій, а також не доведення факту дійсного руху активів та товару між учасниками відповідних операцій.
Суд зазначає, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт/послуг), поза як саме він є суб`єктом, який зменшує суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету, на суму податкового кредиту, визначеного постачальником .
Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є його податковим ризиком.
З метою підтвердження обґрунтованості заявленої податкової вигоди встановленню підлягає їх об`єктивний предметний зв`язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність представлених первинних документів, у тому числі щодо відомостей про учасників та умови господарських операцій.
Відтак хоча з огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника у сфері податкових правовідносин платник не є відповідальним за протиправні дії третіх осіб, що перебувають поза межами його впливу та контролю, однак несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов`язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету.
Слід ураховувати, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.
Надаючи оцінку правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між позивачем та контрагентами-постачальниками та правомірності відображення операції у бухгалтерському обліку на підставі первинних документів, оформлених відповідно до вимог законодавства України.
Податковий орган у акті  перевірки зазначив, що позивач не мав права відображати в бухгалтерському обліку операції щодо придбання послуг від ТОВ “ДОНЕЦКЭНЕРГОРЕМОНТ” за період 3 квартал 2017 року – 4 квартал 2018 року у зв`язку з не підтвердженням цих господарських операцій та неможливістю вважати складені за результатами операцій документі первинними для цілей ведення податкового обліку.
Судом встановлено, що протягом 2017 -2018 років позивачем (Замовник) та ТОВ “ДОНЕЦКЭНЕРГОРЕМОНТ” (Підрядник) протягом 2017-2018 років укладалися договори підряду, а саме:
1.Договір №11-17 від 30.03.2017 року, відповідно до якого Підрядник виконує Роботи на об`єкті  ДТЕК КриворіжськаТЕС. Роботи виконуються в рамках реалізації Замовником умов договору на виконання монтажних робіт котлоагрегату енергоблоку ст.№1 ДТЕК Криворізька ТЕС, а також інших договорів на виконання робіт на Об`єкті (п. 1.3 Договору). Вартість робіт визначається  кошторисною документацією (п.2.1 договору). Оплата за виконані роботи проводиться згідно рахунку – фактури протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт( ф КБ -2в) і довідки (Ф КБ-3) (п. 2.2 договору).
Факт виконання робіт згідно договору №11-17 підтверджується:
- довідкою про вартість виконання будівельних робіт та витрат форми КБ-3 за вересень 2017 р.;
- актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ -2в № 02 за вересень 2017 р., № 03 за вересень 2017 р., № 04 за вересень 2017 р., № 05 за вересень 2017 р., № 06 за вересень 2017 р., № 07 за вересень 2017 р., № 08 за вересень 2017 р., № 09 за вересень 2017 р., № 10 за вересень 2017 р.;
- податковими накладними  від 14.09.2017 р. № 21, від 14.09.2017 р. № 22, від 14.09.2017 р. № 23, від 14.09.2017 р. № 24, від 14.09.2017 р. № 25, від 14.09.2017 р. № 26, від 14.09.2017 р. № 27, від 14.09.2017 р. № 28, від 14.09.2017 р. № 29; 
- довідкою про вартість виконання будівельних робіт та витрат форми КБ-3 за жовтень 2017 р.
- актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ -2в № 1 за жовтень 2017 р., № 2 за жовтень 2017 р., № 3 за жовтень 2017 р., № 4 за жовтень 2017 р., № 5 за жовтень 2017 р., № 6 за жовтень 2017 р., № 7 за жовтень 2017 р., № 8 за жовтень 2017 р., № 9 за жовтень 2017 р.,  № 10 за жовтень 2017 р., № 11 за жовтень 2017 р., № 12 за жовтень 2017 р., № 13 за жовтень 2017 р., № 14 за жовтень 2017 р., № 15 за жовтень 2017 р., № 17 за жовтень 2017 р., № 18 за жовтень 2017 р., № 19 за жовтень 2017 р., № 24 за жовтень 2017 р., № 28 за жовтень 2017 р.;
- довідкою про вартість виконання будівельних робіт та витрат форми КБ-3 за жовтень 2017;
- актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ -2в № 11 за жовтень 2017 р., № 13 за жовтень 2017 р.
- податковими накладними від 20.10.2017 р. № 50, від 20.10.2017 р. № 51, від 20.10.2017 р. № 52, від 24.10.2017 р. № 53,  від 24.10.2017 р. № 54, від 24.10.2017 р. № 55, від 24.10.2017 р. № 56, від 24.10.2017 р. № 57, від 24.10.2017 р. № 58, від 24.10.2017 р. № 59, від 24.10.2017 р. № 60, від 24.10.2017 р. № 61, від 24.10.2017 р. № 62, від 24.10.2017 р. № 63, від 24.10.2017 р. № 64, від 24.10.2017 р. № 65, від 24.10.2017 р. № 66, від 24.10.2017 р. № 67, від 24.10.2017 р. № 69, від 24.10.2017 р. № 70, від 24.10.2017 р. № 71, від 24.10.2017 р. № 76
- довідкою про вартість виконання будівельних робіт та витрат форми КБ-3 за грудень 2017 р.;
- актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ -2в № 16 за грудень 2017 р., № 20 за грудень 2017 р., № 21 за грудень 2017 р., № 22 за грудень 2017 р., № 23 за грудень 2017 р.;
- податковими накладними  від 29.12.2017 р. № 15, від 29.12.2017 р. № 16, від 29.12.2017 р. № 17, від 29.12.2017 р. № 18, від 29.12.2017 р. № 19.
Факт виконання вказаних робіт, їх обсяг та використання матеріалів також підтверджується, відомостями ресурсів, розрахунками загальновиробничих витрат. 
Оплата за вказаним договором проводилася на підставі виставлених ТОВ “ДОНЕЦКЭНЕРГОРЕМОНТ” рахунків на оплату та підтверджена платіжними дорученнями № 625 від 10.07.2017 р. на суму 76000 грн., № 732 від 10.07.2017 р. на суму 260000 грн., № 742 від 10.07.2017 р. на суму 20000 грн., № 742 від 10.07.2017 р. на суму 267000 грн., № 1491 від 29.09.2017 р. на суму 1000000 грн., № 1520 від 02.10.2017 р. на суму 1500000 грн.,  № 1546 від 03.10.2017 р. на суму 22000 грн., № 1545 від 03.10.2017 р. на суму 28000 грн., № 1598 від 06.10.2017 р. на суму 140000 грн., № 1591 від 06.10.2017 р. на суму 4000000 грн., № 1619 від 09.10.2017 р. на суму 140000 грн., № 1763 від 23.10.2017 р. на суму 1500000 грн.,  № 2180 від 23.11.2017 р. на суму 1200000 грн., № 2191 від 24.11.2017 р. на суму 120000 грн., № 2267 від 30.11.2017 р. на суму 1350000 грн.,  № 2292 від 01 грудня 2017 року на суму 316000 грн., № 2305 від 04 грудня 2017 року на суму 400000 грн., № 2510 від 20 грудня 2017 р. на суму 3000000 грн., договором про зарахування зустрічних зобов`язань від 28.12.2017 р. на суму 608797,56 грн., договором про зарахування зустрічних зобов`язань від 30.12.2017 р. на суму 2688876 грн., договором про зарахування зустрічних зобов`язань від 31.12.2017 р. на суму 461971,55 грн., платіжним дорученням № 15 від 05.01.2018 р. на суму 1300000 грн..
В свою чергу договір №11-17 від 30.03.2017 року було укладено в рамках виконання робіт за договором будівельного підряду № 697 – ЭН від 21.03.2017 р., згідно якого ТОВ “ЕЛЕКТРОНАЛАДКА” (Замовник), а ТОВ “ЕНЕРГОІНВЕСТ” (Підрядник). Дана обставина підтверджується також довідками про вартість виконаних робіт та витрати, згідно з якими визначено вартість виконаних робіт та актами приймання-передачі виконаних будівельних робіт згідно з якими ТОВ “Електроналадка” було прийнято, а ТОВ “Енергоінвест” передано виконані будівельні роботи.
2.Договір № 13-17 від 30.03.2017 року, відповідно до якого Підрядник виконує Роботи на об`єкті  ДТЕК БурштинськаТЕС. Роботи виконуються в рамках реалізації Замовником умов договору на  реконструкції котлоагрегату ТП-100АТКЗ та допоміжного обладнання енергоблоку №10 ДТЕК БУРШТИНСЬКАТЕС, а також інших договорів на виконання робіт на Об`єкті (п.1.3 договору). Вартість робіт визначається  кошторисною документацією (п.2.1 договору). Оплата за виконані роботи проводиться згідно рахунку – фактури протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт( ф КБ -2в) і довідки (Ф КБ-3) (п. 2.2 договору).
Факт виконання робіт згідно договору №13-17 підтверджується:
- довідкою про вартість виконання будівельних робіт та витрат форми КБ-3 за серпень 2017 р.; 
- актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ -2в № 02 за серпень 2017 р., № 03 за серпень 2017 р., № 04 за серпень 2017 р., № 05 за серпень 2017 р., № 06 за серпень 2017 р.№ 07 за серпень 2017 р., № 08 за серпень 2017 р., № 09 за серпень 2017 р.;
- податковими накладними  від 23.08.2017 р. № 10, від 23.08.2017 р. № 11, від 23.08.2017 р. № 12, від 23.08.2017 р. № 13, від 23.08.2017 р. № 14, від 23.08.2017 р. № 15, від 23.08.2017 р. № 17;
- довідкою про вартість виконання будівельних робіт та витрат форми КБ-3 за вересень 2017 р.;
- актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ -2в № 10 за вересень 2017 р., № 11 за вересень 2017 р., № 12 за вересень 2017 р., № 13 за вересень 2017 р., № 14 за вересень 2017 р., № 15 за вересень 2017 р., № 16 за вересень 2017 р., № 17/1 за вересень 2017 р., № 18 за вересень 2017 р., № 19 за вересень 2017 р., № 20 за вересень 2017 р.;
- податковими накладними  від 08.09.2017 р. № 3, від 08.09.2017 р. № 4, від 08.09.2017 р. № 5, від 08.09.2017 р. № 6,  від 15.09.2017 р. № 14, від 15.09.2017 р. № 15, від 15.09.2017 р. № 16, від 15.09.2017 р. № 17, від 15.09.2017 р. № 18, від 15.09.2017 р. №19, від 15.09.2017 р. № 20; 
- довідкою про вартість виконання будівельних робіт та витрат форми КБ-3 за грудень 2017 р.;
- актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ -2в № 1 за грудень 2017 р., № 2 за грудень 2017 р., № 3 за грудень 2017 р.;
- податковими накладними від 26.12.2017 р. № 30, від 26.12.2017 р. № 31, від 26.12.2017 р. № 32,
Факт виконання вказаних робіт, їх обсяг та використання матеріалів також підтверджується, відомостями ресурсів, розрахунками загальновиробничих витрат. 
Водночас, оплата за вказаним договором проводилася на підставі виставлених ТОВ “ДОНЕЦКЭНЕРГОРЕМОНТ” рахунків на оплату та підтверджена платіжними дорученнями № 500 від 04 вересня 2017 р. на суму 368000 грн., № 1321 від 13 вересня 2017 р., № 1408 від 20 вересня 2017 року на суму 2500000 грн.,  № 2521 від 21 грудня 2017 року на суму 4 000 000 грн., № 2522 від 21 грудня 2017 року на суму 140000 грн., договором про зарахування зустрічних зобов`язань від 31.12.2017 р. на суму 504160,45 грн..
В свою чергу договір №13-17 від 30.03.2017 року було укладено в рамках виконання робіт за договором будівельного підряду № 594 – ЭН від 16.01.2017 р., згідно якого ТОВ “ЕЛЕКТРОНАЛАДКА” (Замовник), а ТОВ “ЕНЕРГОІНВЕСТ” (Підрядник) та договору будівельного підряду № 791-ЭН від 08 вересня 2017 року згідно якого ТОВ “ЕЛЕКТРОНАЛАДКА” (Замовник), а ТОВ “ЕНЕРГОІНВЕСТ” (Підрядник). Дана обставина підтверджується також довідками про вартість виконаних робіт та витрати, згідно з якими визначено вартість виконаних робіт та актами приймання-передачі виконаних будівельних робіт за грудень 2017 р., за лютий 2018 р., за квітень 2018 р., за травень 2018 р. згідно з якими ТОВ “ЕЛЕКТРОНАЛАДКА” було прийнято, а ТОВ  “Енергоінвест” передано виконані будівельні роботи.
3.Договір №22-17 від 27.09.2017 року відповідно до якого Підрядник виконує Роботи на об`єкті ПрАТ “ММК ім. Ілліча”. Роботи виконуються в рамках реалізації Замовником умов договору на виконання будівельно – монтажних робіт на об`єкті “Реконструкція  систем газоочисткиагломашин № 1-12 і реконструкція застарілих систем газоочисткиагломашин №7-12 ПрАТ “ММК ім. Ілліча”, а також інших договорів на виконання робіт на Об`єкті (п.1.3 договору).  Вартість робіт визначається  кошторисною документацією (п.2.1 договору). Оплата за виконані роботи проводиться згідно рахунку – фактури протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт( ф КБ -2в) і довідки (Ф КБ-3) (п. 2.2 договору).
Факт виконання робіт згідно договору №22-17 підтверджується:
- податковими накладними від 14 вересня 2017 року;
- рахунками на оплату №№ 34-42 від 14 вересня 2017 року;
- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат в форми КБ-3 за вересень 2017 року;
- актами приймання будівельних робіт форми КБ -2в за вересень 2017 року, відомостями ресурсів за вересень 2017 року, розрахунками загальновиробничих витрат за вересень 2017 року;
- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3 за жовтень 2017 року;
- актами приймання будівельних робіт форми КБ -2в № 1 за жовтень 2017 року, відомостями ресурсів за жовтень 2017 року, розрахунками загальновиробничих витрат за жовтень 2017 року, 
- податковою накладною від 20.10.2017 р. № 49, 
Водночас, оплата за вказаним договором підтверджена платіжним дорученням №1491 від 29 вересня 2017 року на суму 1 000 000 грн.
При цьому,договір №22-17 від 27.09.2017 року було укладено в рамках виконання робіт за договорами субпідряду № 1361/17 від 04.09.2017 р. та № 1446/17 від 13.11.17 р., згідно яких ТОВ “МЕТІНВЕСТ ІНЖИНІРІНГ” (Генпідрядник), а ТОВ “ЕНЕРГОІНВЕСТ” (Субпідрядник).
4.Договір №5-18 від 12.01.2018 року, відповідно до якого Підрядник виконує Роботи на об`єкті ДТЕК КурахівськаТЕС. Роботи виконуються в рамках реалізації Замовником умов договору на  виконання  робіт по заміні секцій РТВП котла типаТП -109 енергоблоку № 4  ДТЕК КурахівськаТЕС у відповідності до умов договору № 1629-ИЭС-ДЦ від 07.11.2017 р. укладеного між ТОВ “ІНТЕРЕНЕРГОСЕРВІС” та ТОВ “ЕНЕРГОІНВЕСТ”, а також інших договорів на виконання робіт на Об`єкті (п.1.3 договору).  Вартість робіт визначається  кошторисною документацією (п.2.1 договору). Оплата за виконані роботи проводиться згідно рахунку – фактури протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт( ф КБ -2в) і довідки (Ф КБ-3) (п. 2.2 договору).
Факт виконання робіт згідно договору №5-18 підтверджують  податкові накладні від 14 вересня 2017 року, рахунки на оплату №№ 34-42 від 14 вересня 2017 року, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2017 року, акти приймання будівельних робіт за вересень 2017 року, відомості ресурсів за вересень 2017 року, розрахунки загальновиробничих витрат за вересень 2017 року.
5.Договір №19-18 від 10.05.2018 року на проведення робіт із заміни верхніх секцій повітряпідігрівача в шахтах №1-4 котла ТП-100 енергоблоку №10 ТОВ “ДТЕК Східенерго” Луганська ТЕС. Роботи виконуються в рамках реалізації Замовником умов договору на  виконання  робіт по заміні верхніх секцій трубчатого повітряпідігрівача в шахтах 1-4 котла ТП-100 енергоблоку № 10 ДТЕК Луганська ТЕС у відповідності з умовами договору № 3493-ВЭ-ЛуТЭС від 05.04.2018 р., укладеного між ТОВ “Східенерго” та ТОВ “Енергоінвест”, а також інших договорів на виконання робіт на Об`єкті (п.1.3 договору).  Вартість робіт визначається  кошторисною документацією (п.2.1 договору). Оплата за виконані роботи проводиться згідно рахунку – фактури протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт( ф КБ -2в) і довідки (Ф КБ-3) (п. 2.2 договору).
6.Договір №23-18 від 14.08.2018 року на проведення капітального ремонту котла-утилізатора конвертера ПАТ “Дніпровський металургійний комбінат”. Роботи виконуються в рамках реалізації Замовником капітальних ремонтів основних виробничих фондів ПАТ “ДМК”, а саме: конвертор № 1 (котел-утилізатор ОКГ-130 БД, газоочистка і димососне відділення) і конвертор № 2 (котел – утилізатор ОКГ-130 БДгазоочистка і димососне відділення) у відповідності з умовами договору № 18-0130-02 від 01.02.2018 р. укладеного між ПАТ “Дніпровський металургійний комбінат” та ТОВ “Енергоінвест”, а також інших договорів на виконання робіт на Об`єкті (п.1.3 договору).  Вартість робіт визначається  кошторисною документацією (п.2.1 договору). Оплата за виконані роботи проводиться згідно рахунку – фактури протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт( ф КБ -2в) і довідки (Ф КБ-3) (п. 2.2 договору).
7.Договір №24-18 від 14.08.2018 року на проведення капітального ремонту котла типу ТП-109 енергоблоку №5 ТОВ “ДТЕК КурахівськаТЕС”. Роботи виконуються в рамках реалізації Замовником умов договору на  виконання  робіт по заміні  секцій  РТВП котла типу ТП – 109  енергоблоку № 5 ДТЕК КурахівськаТЕС у відповідності з умовами договору № 4555-ВЭ-ЛуТЭС від 26.06.2018 р., укладеного між ТОВ “СХІДЕНЕРГО” та ТОВ “ЕНЕРГОІНВЕСТ”, а також інших договорів на виконання робіт на Об`єкті (п.1.3 договору). 
Вартість робіт визначається  кошторисною документацією (п.2.1 договору). Оплата за виконані роботи проводиться згідно рахунку – фактури протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт( ф КБ -2в) і довідки (Ф КБ-3) (п. 2.2 договору).
Суд звертає увагу на той факт, що залучення субпідрядника ТОВ “ДОНЕЦКЭНЕРГОРЕМОНТ” за основними вище переліченими договорами підряду на виконання ремонтних робіт здійснювалось за узгодженням із Замовниками таких робіт відповідно до листів-погоджень.
8.Також, 01.06.2018 року між ТОВ “Енергоінвест” (Замовник) та ТОВ “Донецкэнергоремонт” (Підрядник) було укладено договір на проведення поточних ремонтів будівель та споруд Позивача, згідно якого Підрядник виконує поточний ремонт приміщень і споруд, вказаних в Додатку № 1 до Договору, які знаходяться на балансі Замовника (п.1.1 договору). Вартість робіт згідно договору відповідає сумі підписаних актів прийому – передачі робіт (п.2.1 договору). Оплата виконаних робіт проводиться Замовником згідно рахунків – фактури виписаних Підрядником протягом 90 днів з дня підписання актів приймання – передачі виконаних робіт (п.2.2 договору).
Колегія суддів зазначає, що посилання податкового органу на ненадання під час перевірки документів, які б свідчили про надання Замовником  згоди на залучення  ТОВ “Енергоінвест” до будівельних робіт Субпідрядників, як на підтвердження того, що позивачем не залучались послуги сторонніх організацій, а виконувало їх самостійно, спростовується наявними в матеріалах справи відповідними узгодженнями.
Оцінюючи спір у частині неподання позивачем під час перевірки податковому органу документів, на підставі яких формувались показники податкової звітності, суд апеляційної інстанції зазначає, що норми податкового законодавства не обмежують період подання платником необхідних первинних документів лише часом проведення податкової перевірки. Не дає підстави для такого висновку і пункт 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, відповідно до якого у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Наведена норма за позицією суду визначає статус показників податкової звітності, які не підтверджені необхідними документами під час перевірки, однак не обмежує право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки.
Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.
Обов`язок суду оцінити відповідні докази за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України є однією з гарантій установлення об`єктивної істини у справі та прийняття правильного рішення відповідно з вимогами статті 159 цього кодексу.  
Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах  від 05 березня 2019 року у справі №820/18004/14, від 05 лютого 2019 року у справі №820/12002/15,  від 12 лютого 2019 року у справі №820/6512/16.
Податковий орган вважав економічну обґрунтованість залучення до виконання субпідрядних робіт ТОВ «ДОНЕЦКЭНЕРГОРЕМОНТ» є сумнівною, з огляду на податкову інформацію щодо контрагентів позивача, згідно з якою ці суб`єкти господарювання не мають трудових, виробничих ресурсів, мають коротку історію існування, у т.ч. як платники ПДВ та на момент розгляду цієї справи господарську діяльність не здійснюють, не звітують, позивач самостійно виконував роботи по ремонту. Відповідно до пункт 3.4.2.2. акту перевірки, яким зазначено, що у перевіряємому періоді в результаті протиправної поведінки працівників позивачем були сплачені на користь контрагентів за цивільно-правовими договорами фінансові санкції, а саме відповідно до Договору підряду №18-0130-02 від 01.02.2018р., укладеного між ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» та ТОВ «Енергоінвест». 
Колегія суддів зазначає, що припущення податкового органу щодо сумнівності економічної обґрунтованості залучення до виконання субпідрядних робіт ТОВ «ДОНЕЦКЭНЕРГОРЕМОНТ» не підтверджено відповідачем  належними і допустимими доказами. Притягнення робітників позивача до відповідальності за порушення пропускного режиму, внутрішнього трудового розпорядку, не можна вважати беззаперечним доказом виконання договору саме позивачем, а не ТОВ  «ДОНЕЦКЭНЕРГОРЕМОНТ» за відповідними договорами з позивачем. Представник позивача у судовому засіданні зазначав, що зазначені працівники виконували інші роботи, ніж виконувались ТОВ  «ДОНЕЦКЭНЕРГОРЕМОНТ». Вказаний факт відповідачем не спростований.
Згідно до п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
За приписами пункту 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і борів, ведення яких передбачено законодавством.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” від 16 липня 1999 року №996-ХІV (надалі Закон № 996) визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно ч. 2 ст. 3 вищезазначеного Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 9 Закону № 996 визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
З наведених законодавчих положень випливає, що право на зменшення суми податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду на суму податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду надається добросовісним платникам для компенсації витрат, понесених у процесі здійснення реальної економічної діяльності, за умови наявності належного документального підтвердження виконання господарської операції.
Наведені документи, складені за результатами здійснення вище наведених господарських операцій за договорами підряду, містять усі необхідні реквізити, визначені статтею 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” і наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, а тому є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону, тобто містять: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, і, як наслідок, вони є такими, які підлягають обов`язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.
Досліджені судом первинні документи бухгалтерського та податкового обліку підтверджують реальність та здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом у перевіряємий період.
В матеріалах справи відсутні докази того, що під час перевірки контролюючий орган встановив обставини, які б свідчили про умисел позивача на укладення договору з контрагентом  без наміру створити наслідки, які передбачені договором.
Навпаки, документально доведено виконання зобов`язань щодо отримання та оплати послуг.
Суд зазначає, що видами господарської діяльності позивача є, зокрема, ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення.
Відсутність у контрагента позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди Замовником, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).
Вищезазначений висновок узгоджується  з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 30.01.2018 року у справі № 2а/1770/3360/12, від 19 червня 2018 року у справі №826/7704/16  .
Наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 19 червня 2018 року у справі №826/7704/16 та від 17 квітня 2018 року у справі №820/475/17.
Статтею 61 Конституції України закріплений індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, відповідно до якого до відповідальності повинен бути притягнений правопорушник. Притягнення ж до відповідальності добросовісного платника податків суперечить конституційним нормам та вимогам законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 6 КАС України передбачає принцип верховенства права при здійсненні адміністративного судочинства. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно зі ст. 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Суд вважає, що порушення норм Податкового кодексу України в частині, що стосується оформлення господарських операцій контрагентом позивача породжує негативні наслідки саме для цього підприємства і не може впливати на право позивача формування податкового кредиту з податку на додану вартість або віднесення господарських операцій до бухгалтерського обліку для цілей оподаткування.
Вищенаведений висновок Європейський суд з прав людини підтвердив у рішенні від 18.03.2010 у справі Бізнес СепортСентре проти Болгарії. При цьому у п. 23 даного рішення Європейський суд з прав людини наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника податку на додану вартість, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Втім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес СепортСентре) це не мало б.
Таким чином, Європейський суд з прав людини чітко констатує правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через будь-які негаразди із його контрагентом.
Суд визнав доведеними використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності виконання робіт ТОВ “ДОНЕЦКЭНЕРГОРЕМОНТ” для позивача за укладеними договорами підряду.
Судом встановлено, що позивач,здійснюючи свою господарську діяльність, впродовж перевіряємого періоду (липень 2017 – грудень 2018 року) придбавало у контрагента ТОВ “ДОНЕЦКЭНЕРГОРЕМОНТ” товарно-матеріальні цінності на підставі наступних договорів:
1.Договір поставки від 01.07.2016 №б/н згідно якого, ТОВ “Донецкэнергоремонт” (Постачальник) та ТОВ “Енергоінвест” (Покупець). Предметом договору є поставка основних засобів (п.1.1. договору). Загальна вартість договору складається з вартості всіх партій основних засобів, поставлених Покупцю, на підставі видаткових накладних (п.1.3. договору). Умови поставки основних засобів –DDP (Інкотермс-2010) (п.3.1. договору).
Факт поставки основних засобів згідно договору від 01.07.2016 №б/н  підтверджується видатковою накладної № 209 від 04.09.2017 р. на суму 1578024 грн. в т.ч. ПДВ 263004 грн., податковою накладною від 04.09.2017 р. № 1, рахунком на оплату № 56 від 04.09.2017 р., видатковою накладної № 212 від 04.09.2018 р. на суму 229275,78 грн. в т.ч. ПДВ 38212,63 грн., податковою накладною від 04.09.2017 р. № 8, рахунком на оплату № 115 від 04.09.2018 р., видатковою накладною № 274 від 01.12.2017 р. на суму 67790,64 грн., в т.ч. ПДВ 11298.44 грн., податковою накладною від 01.12.2017 р. № 1,  рахунком на оплату № 2 від 01.12.2017 р., видатковою накладною № 275 від 01.12.2017 р. на суму 140406,00 грн., в т.ч. ПДВ 23401,00 грн., податковою накладною від 01.12.2017 р. № 2,  рахунком на оплату № 1 від 01.12.2017 р., видатковою накладною № 276 від 01.12.2017 р. на суму 115477,80 грн., в т.ч. ПДВ 19246,30 грн., податковою накладною від 01.12.2017 р. № 3,  рахунком на оплату № 3 від 01.12.2017 р.,
Оплата підтверджена платіжними дорученнями: № 1488 від 29.09.2017 р. на суму 113407,86 грн., № 766 від 01.12.2017 р. на суму 748480,96 грн., договором про зарахування зустрічних зобов`язань на суму 932472 грн..
В подальшому придбані основні засоби було введено в експлуатацію на ТОВ “Енергоінвест”, що підтверджується наказом від 28.08.2017 р. № 124, наказом від 28.08.2017 р. № 124/1, наказом від 29.08.2017 р. № 125, наказом від 04.09.2017 р. № 129, наказом від 05.09.2017 р. № 130, наказом від 05.09.2017 р. № 130/1, наказом від 20.10.2017 р. № 164, наказом від 24.10.2017 р. № 166, наказом від 30.10.2017 р. № 170, наказом від 30.10.2017 р. № 170/1, наказом від 02.11.2017 р. № 173, наказом від 03.11.2017 р. № 174/1, наказом 194/5 від 02.12.2017 р. актами приймання – передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, інвентарними картками основних засобів.
2.Договір поставки від 03.01.2017 №б/н. Предметом договору є поставка матеріалів (п.1.1. договору). Загальна вартість договору складається з вартості всіх партій основних засобів, поставлених Покупцю, на підставі видаткових накладних (п.1.3. договору). Умови поставки основних засобів –DDP (Інкотермс-2010) (п.3.1. договору). Прийняття – передача матеріалів оформляється видатковою накладною, або актом прийняття – передачі, які підписуються уповноваженими сторонами – представниками сторін (п.4.2. договору). 
Факт поставки матеріалів згідно договору від 03.01.2017 №б/н підтверджується видатковою накладної № 194 від 15.08.2017 р. на суму 1110 грн. в т.ч. ПДВ 222 грн., податковою накладною від 15.08.2017 р. № 1, видатковою накладної № 195 від 01.09.2017 р. на суму 259,87 грн. в т.ч. ПДВ 51,97 грн., податковою накладною від 01.08.2017 р. № 3, видатковою накладної № 196 від 22.08.2017 р. на суму 683892 грн. в т.ч. ПДВ 113982 грн., податковою накладною від 22.08.2017 р. № 8, видатковою накладної № 197 від 22.08.2017 р. на суму 689634 грн. в т.ч. ПДВ 114939 грн., податковою накладною від 22.08.2017 р. № 9,видатковою накладної № 211 від 04.09.2017 р. на суму 10087,21 грн. в т.ч. ПДВ 10087,21 грн., податковою накладною від 04.09.2017 р. № 7, рахунком на оплату № 18 від 04.09.2017 р., прибутковим ордером від 04 вересня 2017 р., видатковою накладної № 214 від 05.09.2017 р. на суму 1260450,00 грн. в т.ч. ПДВ 210075,00 грн., податковою накладною від 05.09.2017 р. № 9, рахунком на оплату № 22 від 05.09.2017 р., прибутковим ордером від 05 вересня 2017 р.,  видатковою накладної № 198 від 16.09.2017 р. на суму 336000,00 грн. в т.ч. ПДВ 56000,00 грн., податковою накладною від 16.09.2017 р. № 32, рахунком на оплату № 73 від 16.09.2017 р., прибутковим ордером від 16 вересня 2017 р.,  видатковою накладної № 217 від 20.09.2017 р. на суму 763783,20 грн. в т.ч. ПДВ 127297,20 грн., податковою накладною від 20.09.2017 р. № 30, рахунком на оплату № 75 від 20.09.2017 р., прибутковим ордером від 20 вересня 2017 р.,  видатковою накладної № 220 від 28.09.2017 р. на суму 307620,00 грн. в т.ч. ПДВ 51270,00 грн., податковою накладною від 28.09.2017 р. № 31, рахунком на оплату № 87 від 28.09.2017 р., прибутковим ордером від 28 вересня 2017 р., видатковою накладної № 300 від 19.12.2017 р. на суму 1534125,12 грн. в т.ч. ПДВ 255687,52 грн., податковою накладною від 19.12.2017 р. № 29, рахунком на оплату № 32 від 19.12.2017 р., прибутковим ордером від 19 грудня 2017 р., видатковою накладної № 301 від 26.12.2017 р. на суму 2226223,75 грн. в т.ч. ПДВ 371037,29 грн., податковою накладною від 26.12.2017 р. № 23, рахунком на оплату № 41 від 26.12.2017 р., прибутковим ордером від 26 грудня 2017 р., видатковою накладної № 302 від 26.12.2017 р. на суму 36181,96 грн. в т.ч. ПДВ 6030,33 грн., податковою накладною від 26.12.2017 р. № 24, рахунком на оплату № 46 від 26.12.2017 р., прибутковим ордером від 26 грудня 2017 р., видатковою накладної № 304 від 26.12.2017 р. на суму 372636,02 грн. в т.ч. ПДВ 62106,00 грн., податковою накладною від 26.12.2017 р. № 25, рахунком на оплату № 43 від 26.12.2017 р., прибутковим ордером від 26 грудня 2017 р., видатковою накладної № 305 від 26.12.2017 р. на суму 24327,94 грн. в т.ч. ПДВ 4054,66 грн., податковою накладною від 26.12.2017 р. № 26, рахунком на оплату № 44 від 26.12.2017 р., прибутковим ордером від 26 грудня 2017 р., видатковою накладної № 308 від 26.12.2017 р. на суму 338991,52 грн. в т.ч. ПДВ 56498,59 грн., податковою накладною від 26.12.2017 р. № 27, рахунком на оплату № 48 від 26.12.2017 р., прибутковим ордером від 26 грудня 2017 р., видатковою накладної № 309 від 26.12.2017 р. на суму 12000,05 грн. в т.ч. ПДВ 2000,01 грн., податковою накладною від 26.12.2017 р. № 28, рахунком на оплату № 45 від 26.12.2017 р., прибутковим ордером від 26 грудня 2017 р.,  видатковою накладної № 8 від 16.02.2018 р. на суму 127740,00 грн. в т.ч. ПДВ 21290,00 грн., податковою накладною від 16.02.2018 р. № 4, прибутковим ордером від 16 лютого 2018 р., видатковою накладної № 9 від 16.02.2018 р. на суму 15398,60 грн. в т.ч. ПДВ 2566,60 грн., податковою накладною від 16.02.2018 р. № 10, рахунком на оплату № 31 від 16.02.2018 р., прибутковим ордером № 170  від 16 лютого 2018 р., видатковою накладної № 10 від 16.02.2018 р. на суму 152,81 грн. в т.ч. ПДВ 25,47 грн., податковою накладною від 16.02.2018 р. № 8, рахунком на оплату № 14 від 16.02.2018 р., прибутковим ордером   від 16 лютого 2018 р., видатковою накладної № 12 від 16.02.2018 р. на суму 1583,47 грн. в т.ч. ПДВ 263,91 грн., податковою накладною від 16.02.2018 р. № 9, рахунком на оплату № 11 від 16.02.2018 р., прибутковим ордером від 16 лютого 2018 р., видатковою накладної № 13 від 16.02.2018 р. на суму 2537,94 грн. в т.ч. ПДВ 422,99 грн., податковою накладною від 16.02.2018 р. № 5, рахунком на оплату № 7 від 16.02.2018 р., прибутковим ордером  від 16 лютого 2018 р., видатковою накладної № 14 від 16.02.2018 р. на суму 218153,48 грн. в т.ч. ПДВ 36358,91 грн., податковою накладною від 16.02.2018 р. № 6, рахунком на оплату № 6 від 16.02.2018 р., прибутковим ордером від 16 лютого 2018 р., видатковою накладної № 15 від 16.02.2018 р. на суму 16052,60 грн. в т.ч. ПДВ 2675,43 грн., податковою накладною від 16.02.2018 р. № 7, рахунком на оплату № 12 від 16.02.2018 р., прибутковим ордером від 16 лютого 2018 р., видатковою накладної № 16 від 16.02.2018 р. на суму 50147,93 грн. в т.ч. ПДВ 8357,99 грн., податковою накладною від 16.02.2018 р. № 11, рахунком на оплату № 30 від 16.02.2018 р., прибутковим ордером від 16 лютого 2018 р., видатковою накладної № 17 від 16.02.2018 р. на суму 654333,77 грн. в т.ч. ПДВ 109055,63 грн., податковою накладною від 16.02.2018 р. № 12, рахунком на оплату № 21 від 16.02.2018 р., прибутковим ордером №153 від 16 лютого 2018 р., видатковою накладної № 19 від 16.02.2018 р. на суму 52136,28 грн. в т.ч. ПДВ 8689,38 грн., податковою накладною від 16.02.2018 р. № 16, рахунком на оплату № 9 від 16.02.2018 р., прибутковим ордером від 16 лютого 2018 р., видатковою накладної № 20 від 16.02.2018 р. на суму 831710,11 грн. в т.ч. ПДВ 138618,35 грн., податковою накладною від 16.02.2018 р. № 13, рахунком на оплату № 25 від 16.02.2018 р., прибутковим ордером № 164  від 16 лютого 2018 р., видатковою накладної № 21 від 16.02.2018 р. на суму 745189,20 грн. в т.ч. ПДВ 124198,32 грн., податковою накладною від 16.02.2018 р. № 14, рахунком на оплату № 22 від 16.02.2018 р., прибутковим ордером №156 від 16 лютого 2018 р., видатковою накладної № 22 від 16.02.2018 р. на суму 780311,29 грн. в т.ч. ПДВ 130051,88 грн., податковою накладною від 16.02.2018 р. № 17, рахунком на оплату № 23 від 16.02.2018 р., прибутковим ордером №161 від 16 лютого 2018 р., видатковою накладної № 23 від 16.02.2018 р. на суму 851576,26 грн. в т.ч. ПДВ 141929,38 грн., податковою накладною від 16.02.2018 р. № 15, рахунком на оплату № 26 від 16.02.2018 р., прибутковим ордером №154 від 16 лютого 2018 р..
Також факт отримання товару підтверджується накладними на переміщення товарно-матеріальних цінностей, актами на списання товарів.
Оплату підтверджено платіжними дорученнями: № 695 від 01.09.2017 р. на суму 1500000 грн., № 1251 від 04.09.2017 р., № 1258 від 05.09 2017 р. на суму 4000 грн., № 1489 від 29.09.2017 р. на суму 3806207,14 грн.,  № 2291 від 01.12.2017 р на суму 32654,88 грн., № 763 від 01.12.2017 р на суму 140000,00 грн., № 364 від 02.02.2018 р. на суму 263000 грн., № 367 від 05.02 2018 р. на суму 4600 грн., № 422 від 07.02.2018 р., на суму 600000 грн., № 529 від 15.02.2018 р. на суму 2500000 грн., № 655 від 16.02.2018 р. на суму 2500000 грн..  
В подальшому придбані матеріали було використано для здійснення господарської діяльності, а саме: виготовлення власної продукції, що підтверджується відомостями витрат матеріалів, зведеними матеріальними відомостями, лімітними карточками, приймально-передавальними актами, виконання робіт згідно укладених з замовниками договорів підряду що підтверджується договорами, актами приймання виконаних будівельних робіт, реалізовано іншим контрагентам що підтверджується видатковими накладними, рахунками на оплату, довіреностями на отримання ТМЦ, також придбані матеріали частково використовувалися для власних потреб пов`язаних з діяльністю Товариства в т. ч. для ремонту власних основних засобів.
2. Договір поставки від 18.02.17 №3-17, укладений між ТОВ “Донецкэнергоремонт” (Постачальник) та ТОВ “Енергоінвест” (Покупець). Предметом договору є поставка продукції (п.1.1. договору). Асортимент, кількість, ціна та інші відомості про продукцію визначаються в специфікації, які додаються до даного договору (п.1.2 договору).  Загальна вартість договору складається з сум підписаних специфікацій (доповнень) до даного договору (п.1.4. договору). Умови поставки основних засобів –DDP (Інкотермс-2010) (п.3.1. договору).
Факт поставки матеріалів згідно договору від 18.02.17 №3-17 підтверджується видатковою накладної № 183 від 28.07.2017 р. на суму 363881,7 грн. в т.ч. ПДВ 60646,96 грн., податковою накладною від 28.07.2017 р. № 13, видатковою накладною № 96 від 28.07.2017 р. на суму 1155180 грн. в т.ч. ПДВ 192530 грн., податковою накладною від 28.07.2017 р. № 15, видатковою накладною № 97 від 28.07.2017 р. на суму 1155180 грн. в т.ч. ПДВ 192530 грн., податковою накладною від 28.07.2017 р. № 14, видатковою накладною № 98 від 28.07.2017 р. на суму 981903 грн. в т.ч. ПДВ 163650,5 грн., податковою накладною від 28.07.2017 р. № 16, видатковою накладною № 99 від 28.07.2017 р. на суму 1328457 грн. в т.ч. ПДВ 221409,5 грн., податковою накладною від 28.07.2017 р. № 17.
При цьому, факт отримання товару підтверджується прибутковими ордерами, приходними складськими  ордерами. 
В подальшому поставлені товари було використано для виконання замовлення згідно договору будівельного підряду № 594 – ЭН від 16.01.2017 р., згідно якого ТОВ “Електроналадка” (Замовник), а ТОВ “Енергоінвест” (Підрядник).   
3. Договір поставки від 01.07.2018 №б/н (матеріали),укладений між ТОВ “Донецкэнергоремонт” (Постачальник) та ТОВ “Енергоінвест” (Покупець). Предметом договору є поставка продукції (п.1.1. договору). Асортимент, кількість, ціна та інші відомості про продукцію визначаються в специфікації, які додаються до даного договору (п.1.2 договору).  Загальна вартість договору складається з сум вартості всіх партій продукції, поставлених Покупцю, на підставі видаткових накладних (п.2.3. договору). Умови поставки основних засобів –DDP (Інкотермс-2010) (п.3.1. договору).
Факт придбання ТМЦ підтверджується видатковими накладними, зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними.
Оплату за товар підтверджено платіжними дорученнями.
Суд зазначив, що вищеперелічені договори поставки були укладені позивачем з контрагентом ТОВ “ДОНЕЦКЭНЕРГОРЕМОНТ”на умовах поставки DDР.
Згідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів “ІНКОТЕРМС-2010” Термін “поставка зі сплатою мита”( DDР) означає, що продавець здійснює поставку покупцю товару, який пройшов митне очищення для імпорту, без розвантаження з будь-якого прибулого транспортного засобу в названому місці призначення. Продавець несе всі витрати та ризики, пов`язані з доставкою товару до цього місця, включаючи (у відповідних випадках) будь-які "мита" (під словом "мито" тут розуміється відповідальність за виконання та ризики виконання дій з проходження митних процедур, а також оплата витрат митного очищення, податків, митних і інших зборів) на імпорт до країни призначення. При цьому, продавець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару до названого місця призначення.
При цьому, умовами договорів поставки не визначено, що контрагент ТОВ “ДОНЕЦКЭНЕРГОРЕМОНТ” зобов`язується надати позивачу документи, які підтверджують транспортування товару.
Суд встановив, що наявність договору на перевезення товару, так само як і товарно-транспортні накладні, у позивача не передбачена.
Колегія суддів зазначає, Верховним Судом  неодноразово висловлювалась правова позиція про те, що товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є доказом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг, а не реальність господарської операції у цілому. Сумніви і припущення податкового органу не можуть бути покладені в основу висновків акта перевірки ( постанови від 11 вересня 2018 року у справі №815/6105/17,  у справі №820/477/18). Посилання податкового органу на відсутність товарно-транспортних накладних як на підтвердження відсутності реальності  господарських операцій, колегія суддів вважає помилковим.
Поставлені товарно-матеріальні цінності використовувались у господарській діяльності позивача, що підтверджується актами списання товарів, інвентарними картками основних засобів, довідками про вартість виконаних робіт та витрати, актами приймання виконаних будівельних робіт та відомостями ресурсів в рамках виконання договорів підряду з Замовниками, актами передачі матеріалів в експлуатацію, виробничо-технічними звітами про використання матеріалів, лімітними картками, зведеними матеріальними відомостями; довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, актами виконаних робіт, акти приймання передачі обладнання.  
Судом встановлено, що позивач, здійснюючи свою господарську діяльність, впродовж перевіряємого періоду мав господарські відносини з ТОВ “Чугуївський масло завод”.
Позивачем з ТОВ “Чугуївський масло завод” були укладені наступні договори:
- Договір № П1-15/05 від 15.05.2018, згідно якого ТОВ “Чугуївський масло завод” (Постачальник) зобов`язується в порядку та на умовах визначених договором поставити ТОВ “Енергоінвест” (Покупцеві) олію соняшникову нерафіновану, українського походження (товар). Товар поставляється  окремими партіями, які визначаються в додатках до договору (п.1.1 договору). Товар, який є предметом договору, що був виготовлений виробником товару та переданий у власність Постачальника, знаходиться (зберігається) в місці зберіганні товару (складах виробника товару), та передається від постачальника до покупця  безпосередньо на місці зберігання (п 4.2. договору). Кожна окрема партія товару передається від Постачальника до Покупця за видатковою накладною та актом приймання-передачі (п.4.3. договору). Покупець здійснює оплату за поставлену партію товару протягом 365 банківських днів, відлік яких розпочинається з дати передачі партії товару за видатковою накладною та актом приймання передачі (п.1 додаткової угоди до договору).
Факт поставки олії соняшникової нерафінованої згідно договору від 15.05.2018 р. № П1-15/05 та додатків до договору поставки підтверджується видатковою накладною № Ма0000093 від 16.05.2018 р. на суму 16904970 грн. в т.ч. ПДВ 2817495 грн., актом прийому – передачі товару від 16.05.2018 р., податковою накладною від 16.05.2018 р. № 95, видатковою накладною № Ин0000056 від 11.05 2018 р. на суму 3080280 грн. в т.ч. ПДВ 513380 грн.,  актом прийому – передачі товару від 11.06.2018 р., видатковою накладною № Ин0000072 від 12.06 2018 р. на суму 3080280 грн. в т.ч. ПДВ 513380 грн.,  актом прийому – передачі товару № 2 від 12.06.2018 р., податковою накладною від 30.06.2018р. № 54, видатковою накладною № Ин0000082 від 16.07 2018 р. на суму 4255740 грн. в т.ч. ПДВ 709290 грн.,  актом прийому – передачі товару № 1 від 16.07.2018 р., податковою накладною від 16.07.2018р. № 79, видатковою накладною № Ав0000025 від 01.08 2018 р. на суму 11670000 грн. в т.ч. ПДВ 1945000 грн.,  актом прийому – передачі товару № 1 від 01.08.2018 р.,   актом прийому – передачі № 2 від 01.08.2018 р., податковою накладною від 01.08.2018р. № 19, видатковою накладною № Ок 0000051 від 17.10 2018 р. на суму 4504620 грн. в т.ч. ПДВ 750770 грн.,  актом прийому – передачі товару № 1 від 17.10.2018 р., податковою накладною від 17.10.2018р. № 50, видатковою накладною № Но0000010 від 01.11.2018 р. на суму 3921247,44 грн. в т.ч. ПДВ 653541,24 грн.,  актом прийому – передачі товару № 1 від 01.11.2018 р., податковою накладною від 01.11.2018р. № 9, видатковою накладною № Дк0000027 від 17.12 2018 р. на суму 9900828 грн. в т.ч. ПДВ 1650138 грн.,  актом прийому – передачі товару № 1 від 17.12.2018 р., податковою накладною від 17.12.2018р. № 31.
Оплата проводилася згідно виставлених рахунків та підтверджується платіжними дорученнями № 1539 від 12.06.2018 р. на суму 2113121,25 грн., № 1952 від 23.07.2018 р. на суму 600000 грн., № 1903 від 26.07.2018 р. на суму 182281,11 грн., № 2254 від 20.08.2018 р. на суму 200000 грн., № 2260 від 23.08.2018 р. на суму 331967,50 грн., № 2390 від 03.09.2018 р. на суму 1000000 грн., № 2540 від 24.09.2018 р. на суму 235589 грн., № 2901 від 09.11.2018 р. на суму 7000000 грн., № 2906 від 09.11.2018 р. на суму 500106,96 грн., № 2830 від 30.11.2018 р. на суму 300000 грн., № 3109 від 07.12.2018 р. на суму 371790,72 грн., № 3206 від 28.12.2018 р. на суму 350000 грн.
Переміщення товару (олії соняшникової нерафінованої) від безпосереднього Виробника до Постачальника також підтверджується товарно – транспортними накладними.
В подальшому придбаний товар (олія соняшникова нерафінована) було реалізовано нерезидентам України на умовах та в порядку визначених договором комісії № К-1-15/05 від 15.05.2018 р.. згідно якого ТОВ “Сінтеза Україна” (Комісіонер) за дорученням ТОВ “Енергоінвест” (Комітент)  здійснює від свого імені та за рахунок Комітента за винагороду реалізацію нерезидентам України продукцію, що належить Комітенту. 
Вищезазначені обставини підтверджується актами прийому – передачі товару, звітами комісіонера, зовнішньоекономічними контрактами, експортними митними деклараціями, а відповідно транспортування товару підтверджується товарно-транспортними накладними. 
При цьому, виконання умов договору комісії № К-1-15/05 від 15.05.2018 р., укладеного між позивачем та ТОВ “Сінтеза Україна” (Комісіонер), також підтверджується актами надання послуг, податковими накладними, оплата послуг комісіонера здійснювалась на підставі платіжних доручень. 
Також частково придбаний товар (олія соняшникова нерафінована) була передана для реалізації згідно договору комісії № К-539-18 від 13.07.2018 р., укладеного між позивачем та ТОВ “Укрорганіка” (Комісіонер), згідно якого Комісіонер за дорученням позивача (Комітент) здійснює від свого імені та за рахунок Комітента за винагороду реалізацію нерезидентам України продукцію, що належить Комітенту.
- Договір № П10-46-18 від 31.08.2018 р. на постачання шроту негранульованого, українського походження, згідно якого ТОВ “Чугуївський масло завод” (Постачальник) зобов`язується в порядку та на умовах визначених договором поставити ТОВ “Енергоінвест” (Покупцеві) шрот соняшниковий негранульований, українського походження (товар). Товар поставляється окремими партіями, які визначаються в додатках до договору (п.1.1 договору). Товар, який є предметом договору, що був виготовлений виробником товару та переданий у власність Постачальника, знаходиться (зберігається) в місці зберіганні товару (складах виробника товару), та передається від постачальника до покупця  безпосередньо на місці зберігання (п 4.2.  договору). Кожна окрема партія товару передається від Постачальника до Покупця за видатковою накладною та актом приймання-передачі (п.4.3. договору). Покупець здійснює оплату за поставлену партію товару протягом 365 банківських днів, відлік яких розпочинається з дати передачі партії товару за видатковою накладною та актом приймання передачі (п.1 додаткової угоди до договору).
Факт поставки шроту соняшникового негранульованого згідно договору від 31.08.2018 р. № П10-46-18 від 31.08.2018 р. та додатків до договору поставки підтверджується видатковою накладною № Сн0000022 від 03.09.2018 р. на суму 3300000 грн. в т.ч. ПДВ 550000 грн., актом прийому – передачі товару № 1 від 03.09.2018 р., податковою накладною від 03.09.2018 р. № 25, видатковою накладною № Сн0000023 від 04.09.2018 р. на суму 3300000 грн. в т.ч. ПДВ 550000 грн., актом прийому – передачі товару № 2 від 04.09.2018 р.,  податковою накладною від 04.09.2018 р. № 26.
Оплата здійснювалась згідно виставлених рахунків та підтверджується  платіжними дорученнями № 2676 від 09.10.2018 р. на суму 100000 грн., № 2798 від 26.10.2018 р. на суму 82500 грн., № 2698 від 01.11.2018 р. на суму 230000 грн..
В подальшому придбаний товар шрот соняшниковий негранульований було реалізовано нерезидентам України на умовах та в порядку визначених договором комісії № К-1-15/05 від 15.05.2018 р., згідно якого ТОВ “Сінтеза Україна” (Комісіонер) за дорученням ТОВ “Енергоінвест” (Комітент) здійснює від свого імені та за рахунок Комітента за винагороду реалізацію нерезидентам України продукцію, що належить Комітенту. 
Факт такої реалізації підтверджений актами прийому – передачі товару, звітами ТОВ “Сінтеза Україна”, зовнішньоекономічними контрактами, експортними митними деклараціями, посвідченнями про якість товару, відповідно транспортування товару підтверджується товарно-транспортними накладними. Виконання умов договору комісії № К-1-15/05 від 15.05.2018 р. також підтверджується актами надання послуг, податковими накладними, оплата послуг комісіонера підтверджена платіжними дорученнями. 
Судом встановлено, що наведені документи, складені за результатами здійснення вище наведених господарських операцій за договорами поставки, містять усі необхідні реквізити, визначені статтею 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” і наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, а тому є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону, тобто містять: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, і, як наслідок, вони є такими, які підлягають обов`язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.
Таким чином, вказані первинні документи бухгалтерського та податкового обліку підтверджують реальність та здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом у перевіряємий період.
В матеріалах справи відсутні докази того, що під час перевірки контролюючий орган встановив обставини, які б свідчили про умисел позивача на укладення договору з контрагентом  без наміру створити наслідки, які передбачені договором.
Навпаки, документально доведено виконання зобов`язань щодо отримання та оплати послуг.
Суд зазначає, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.
Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 27 березня 2018 року у справі № 816/809/17,   у постанові від 14 лютого 2020 року у справі  №816/294/16 .
Суд зазначає, що контролюючим органом всупереч вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договорів поставки, укладених з позивачем, як не було надано і доказів про наявність встановлених судами фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо неправомірної поведінки контрагентів та злагодженості дій між ними.
Суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання відповідача на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах: від 11 вересня 2018 року у справі №804/4787/16; від 11 грудня 2018 року у справі №803/2094/15; від 11 грудня 2018 року у справі №803/2094/15
Щодо посилання контролюючого органу на інформацію про наявність у контрагентів ТОВ “ДОНЕЦЭНЕРГОРЕМОНТ” та ТОВ “Чугуївський масло завод” ознак фіктивності, зроблених на підставі кримінальних проваджень, що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62019050000000140 від 07 лютого 2019 року та відповідно № 62019140000000093 від 07 лютого 2019 року, суд зазначає, що наявність кримінального провадження, що перебуває у правоохоронних органів, що здійснюють його розслідування за фактом фіктивного підприємства може мати юридично-правове значення, але виключно у випадку наявності вироку суду в кримінальному провадженні, ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, як такі, що є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Суд зазначає, що факт відкриття кримінального провадження та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такого кримінального провадження, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.
Тому, матеріали досудового розслідування за кримінальними провадженнями щодо фіктивного підприємництва юридичної особи, його створення та створення інших підприємств з метою прикриття незаконної діяльності, яка полягала у незаконному відшкодуванні податку на додану вартість з Державного бюджету України не можуть бути враховані як доказ фіктивності підприємства.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах:  від 11 грудня 2018 року у справі № 822/787/18;  від 20 лютого 2018 року у справі №826/6280/13-а; від 10 березня 2020 року  у справі №640/1073/19; 18 березня 2020 року у справі №826/18952/14; 18 березня 2020 року у справі №826/18952/14.
Суд звертає увагу, що відсутність у контрагента позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем. 
Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 16.01.2018 року № К/9901/873/18; від 30.01.2018 року у справі № 2а/1770/3360/12; від 19.06.2018 року у справі № 826/7704/16.
Оцінка документів, як письмових доказів, здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого на час вирішення спору статтею 74 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною четвертою якої визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Враховуючи встановлені обставини справи, а також враховуючи умови укладених договорів та специфіку придбаних товарів у контрагентів, судом зроблено висновок, що позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки з урахуванням закріпленої в ст.204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою обов`язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на такого суб`єкта, контролюючий орган мав надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх тверджень про те, що задекларований позивачем податковий кредит за господарськими операціями з придбання товарів та послуг у ТОВ “ДОНЕЦЭНЕРГОРЕМОНТ” та ТОВ “Чугуївський масло завод” сформовано безпідставно за господарськими операціями, які в реальності не виконувались.
Суд звертає увагу на те, що неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб`єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. На сьогоднішній день, при вирішенні спорів з податковими органами можуть бути застосовані три основні рішення Європейського суду з прав людини у справах: Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), Булвес АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03).
Рішення Європейського суду з прав людини у податкових спорах не дозволяють поставити публічний інтерес (наповнення бюджету) вище приватного (свободагосподарської діяльності та захист права власності). За інших обставин платник податку не має нести відповідальність за порушення законодавства своїми контрагентами.
В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі ОСОБА_1 та Лозенко проти України висловлено позицію, відповідно до якої суд, при оцінці доказів, керується критерієм доведення поза розумними сумнівом. Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
У справі Гешмен і Герруп проти Сполученого Королівства (рішення від 25 листопада 1999 року) Європейський суд з прав людини вказав, що однією з вимог, яка випливає зі словосполучення встановлений законом, є передбачуваність. Норму не можна вважати законом, якщо вона не сформульована достатньо чітко, що дає особі можливість керуватися цією нормою у своїх діях. З іншого боку, хоча визначеність у законі надзвичайно бажана, забезпечення її може призвести до надмірної ригідності, тоді як закон ніколи не повинен відставати від обставин, що змінюються. Ступінь чіткості, яку мають забезпечувати формулювання національних законів і яка в жодному випадку не може охопити всі непередбачувані обставини, значною мірою залежить від змісту певного документа, сфери, на яку поширюється закон, а також від кількості та статусу тих, кому він адресований.
З наведеного вбачається, що особа, діючи у відповідності до встановленої законодавством України поведінки у рамках певних обставин, очікує досягнення певного результату та прогнозує конкретні ситуації у правовідносинах з контролюючим органом.
А саме, при сплаті податку на додану вартість особа має розраховувати на використання податкового кредиту в порядку, визначеному податковим законодавством.
Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.
Наявні у матеріалах справи документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єктом владних повноважень доказів правомірності висновків про порушення позивачем норм законодавства з питань оподаткування податком на додану вартість не надано.
Отже, контролюючий орган прийшов до помилкового висновку про те, що господарські операції по взаємовідносинам між позивачем та контрагентами не мали реального характеру, а документи, складені за результатами здійснення господарських операцій, не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому не можуть вважатися первинними для цілей бухгалтерського обліку та оподаткування.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про податковим органом помилково винесенні 21 травня 2019 року податкового повідомлення-рішення форми "Р" № 0000221410 про грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 30  720  912,00 грн. та податкового повідомлення-рішення форми "Р" № 0000211410 про збільшення грошового зобов`язання за платежем з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 38  141  881,50 грн.
З вказаним висновком суду частково не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
Відповідно до приписів  частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Колегія суддів зазначає, що позивачем не спростовуються, а ні в позовній заяві, ані в подальших поясненнях по справі, встановлені податковим органом порушення щодо заниження, в порушення п. 188.1 статті 188 ПКУ, позивачем бази оподаткування ПДВ по операціях з реалізації товарів впродовж грудня 2017 року на ТОВ «ДОНЕЦЭНЕРГОРЕМОНТ» на 4,02 грн. за 1 кг., що призвело до заниження суми податкових зобов`язань з ПДВ на 50277 грн., постачання послуг іншій особі на безоплатній основі, в порушення п.185.1. ст.185, п.188.1 статті 188 та п.193.1. ст.193 ПКУ ТОВ «Енергоінвест» занижено суму податкових зобов`язань з ПДВ на загальну суму 8673 грн.. 
Крім того,  прийняте податкове повідомлення - рішення контролюючого органу форми «Н» з цього приводу від 13.05.2019 за № 0000191410, яким до позивача, за вказані порушення, застосовано 50% штрафної (фінансової) санкції (штрафу) відповідно до п.120'.2 ст.120 ПКУ від 58950 грн. - 29475 грн. ТОВ «Енергоінвест» не оскаржувалось та сплачено в повному обсязі.
Вищезазначені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції і  податкове повідомлення-рішення форми Р" № 0000221410 про грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 30  720  912,00 грн. визнано протиправним та скасовано у повному обсязі, без урахування фактично не оскаржуваної суми 58950 грн .
За таких обставин апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції – змінити. У резолютивній частині рішення внести такі зміни:  - у абзаці першому слово «повністю» замінити словом «частково»;  - у абзаці другому цифри «30 720 912 грн.»   замінити цифрами « 30 661 962 грн.». Доповнити резолютивну частину абзацом п`ятим наступного змісту «В решти позовних вимог відмовити. В решті рішення залишити без змін.
Відповідно до приписів  частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Колегія суддів вважає, що враховуючи про часткове задоволення позовних вимог, слід змінити і розподіл  судових витрат.
У абзаці четвертому резолютивної частини слова та цифри «19 210  (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) гривень» замінити словами та цифрами «16  966 (шістнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят шість ) гривень ».
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328   Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у справі № 200/7457/19-а – задовольнити частково.   
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у справі № 200/7457/19-а – змінити. 
У резолютивній частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у справі № 200/7457/19-а внести такі зміни: 
- у абзаці першому слово «повністю» замінити словом «частково»; 
- у абзаці другому цифри «30 720 912 грн.»   замінити цифрами « 30 661 962 грн. »;
- у абзаці четвертому слова та цифри «19 210  (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) гривень» замінити словами та цифрами «16  966 (шістнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят шість ) гривень ».
Доповнити резолютивну частину абзацом п`ятим наступного змісту «В решти позовних вимог відмовити.
В решті рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у справі № 200/7457/19-а залишити без змін. 
Повне судове рішення складено 17 липня 2020 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину. 

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Арабей

                                                                                                               Т.Г. Гаврищук