УХВАЛА

04 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 580/2447/19
адміністративне провадження № К/9901/7349/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року
у справі  №580/2447/19
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області
про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заробітної плати,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо невиплати позивачу заробітної плати за період з 01 липня 2019 року по 31 липня 2019 року та зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 липня 2019 року по 31 липня 2019 року у сумі 13932,48 грн. без урахування обов`язкових податків та зборів.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено повністю.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: рішення Черкаського        окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року змінено, викладено абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за липень    2019 року в розмірі 13 932, 48 коп., ураховуючи обов`язкові податки і збори". В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
16 березня 2020 року до Верховного Суду через систему "Електоронний суд" надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій позивач, не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій та посилаючись на порушення судами норм процесуального та матеріального права, просить частково скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року щодо позовних вимог, які залишені без задоволення, і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному розмірі.
Ухвалою Верховного Суду від 06 квітня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху у зв`язку з не зазначенням підстав касаційного оскарження відповідно до частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначені в мотивувальній частині ухвали, в перебіг якого не враховується строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). 
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (№0102929215700) копія ухвали Верховного Суду від 06 квітня 2020 року отримана скаржником 14 квітня 2020 року.
27 квітня 2020 року через систему «Електронний суд» на адресу Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги,  у якій скаржник зазначає, що підставами для перегляду оскаржуваних судових рішень у цій справі є пункт «в» частини п`ятої статті 328 КАС України, тобто дана справа має виняткове значення для нього.
Проте, скаржником вимоги ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху від 06 квітня 2020 року не виконано з огляду на наступне
Відповідно до пункту 4 частини другої  статті 330 КАС України  у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 328 цього Кодексу  підстави (підстав).
З урахуванням змін до  Кодексу адміністративного судочинства України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Разом з цим, скаржником, всупереч положенням частини 4 статті 328 КАС України, не наведено мотивів незгоди з судовими рішеннями та не вказано на конкретні висновки судів попередніх інстанцій, рішення яких ним оскаржується, не зазначено норми права, які неправильно застосовані цими судами при ухваленні відповідних висновків. 
Зокрема, заява про усунення недоліків в частині наведених обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції не містить зазначення у чому конкретно полягає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Крім того, Суд зазначає, що підстави, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема, посилання на пункт «в» частини п`ятої статті 328 КАС України (дана справа має виняткове значення для нього з огляду на те, що він є безробітним, має скрутне матеріальне становище та оскаржувана сума є для позивача значною) є аналогічними тим, на які ОСОБА_1 посилався в касаційній скарзі та яка ухвалою Верховного Суду від 06 квітня 2020 року визнана такою, що не відповідає вимогам статті 330 КАС України.
Також, слід зазначити, що Суд касаційної інстанції не вправі переоцінювати докази у справі, а лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Натомість, цитування скаржником в заяві про усунення недоліків, зокрема,  практики Європейського Суду з прав людини, рішень Конституційного Суду України та положень Конституції України унеможливлює прийняття касаційної скарги та відкриття касаційного провадження, оскільки враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, суд касаційної інстанції в подальшому буде позбавлений можливості надати оцінку рішенням судів попередніх інстанцій з огляду на їх законність, обгрунтованість та вирішити справу по суті заявлених позовних вимог.
17 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 18 червня 2020 року №731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень якого встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. 
Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
20-денний строк з дня набрання чинності цим Законом закінчився 06 серпня 2020 року.
Станом на день постановлення цієї ухвали на виконання ухвали Верховного Суду від 06 травня 2020 року, будь-яких інших заяв чи клопотань щодо усунення недоліків касаційної скарги в частині зазначення підстав касаційного оскарження відповідно до частини 4 статті 328 КАС України та виправленої касаційної скарги від скаржника до суду не надходило.
Таким чином, скаржником не усунуто недоліки, які зазначені в ухвалі Верховного Суду від 06 травня 2020 року.
Тому, є всі підстави вважати, що у встановлений судом строк для усунення недоліків касаційної скарги виявлені недоліки скаржником не усунуто в повному обсязі.
Згідно частини другої статті 332 КАС України, до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
З огляду на наведене, подана у цій справі касаційна скарга підлягає поверненню її заявнику.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 44-45, 169, 330, 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року у справі  №580/2447/19
- повернути скаржнику.
2.  Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.
3. Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена. 

.................................
.................................
.................................

А.В. Жук
Н.М. Мартинюк
Ж.М. Мельник-Томенко
Судді Верховного Суду