Справа № 127/6746/20                                                                
Провадження № 33/801/526/2020
Категорія: 146 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковбаса Ю. П.
Доповідач: Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
Іменем України

14 липня 2020 року                                                                               м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25 травня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , працюючого водієм, 

встановив:
Постановою Вінницького міського суду від 25 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.
Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, так як вважає застосоване до нього стягнення занадто суворим, та просить закрити справу за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення. При цьому зазначає, що своєї вини не оспорює, але зауважує, що вчинене ним правопорушення не потягло за собою значних негативних наслідків.
Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду з тих підстав, що її копію він отримав 15 червня 2020 року і вже на цей час були пропущені строки апеляційного оскарження. 
Згідно з статтею 289 КпАП України апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, а наявна розписка про отримання скаржником копії постанови лише 15.06.2020, причини пропуску строку слід визнати поважними та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 25 травня 2020 року.
В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та його захисники, адвокати Романчук І.І. та Мушкеєв В.В. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених в ній, і просили задовольнити.
Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з таких підстав.
Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до статті 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Суд першої інстанції розглянувши справу за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, а також відомостей про її належне повідомлення щодо розгляду справи, визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, призначивши при цьому максимально суворе адміністративне стягнення.
Судом першої інстанції визнано доведеним вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення за обставин, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, й такий висновок суду першої інстанції не оспорюється.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №133276 від 11.03.2020 року водій ОСОБА_1 керуючи цього ж дня 12 год 57 хв год автомобілем марки «Volvo FH 440» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «FRUEHAUF 27» державний номерний знак НОМЕР_2 по вул. Я. Шепеля в м. Вінниці, перед початком руху не впевнився у безпечності маневру, рухаючись при цьому заднім ходом, допустив зіткнення з автомобілем «DAF XF 460 FAR» державний номерний знак НОМЕР_3 , чим порушив п.10.9 ПДР.
Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані інспектором поліції за статтею 124 КпАП України.
Статтею 124 КпАП України передбачена відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Положеннями статті 245 КпАП України визначено завдання провадження у справах про адміністративні правопорушення, якими є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до статті 33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Дослідивши матеріали справи, вважаю, що висновок суду першої інстанції про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами є необґрунтованим, так як суд перейшов до більш суворого виду стягнення без достатніх для цього підстав.
Обираючи вид адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника – працює водієм, а відтак позбавлення його прав є суттєвим втручанням в можливість здобуття ним засобів для існування, ступінь вини, майновий стан, відсутність обставин, які б обтяжували відповідальність, а тому приходить до висновку, що необхідним і достатнім є стягнення у виді штрафу.
Водночас по справі відсутні підстави і для її закриття, як про те просить апелянт із застосуванням статті 22 КпАП України, тобто за малозначністю вчиненого. 
Відповідно до статті 294 КпАП України, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право змінити оскаржену постанову.
Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову Вінницького міського суду від 25 травня 2020 року - змінити в частині застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, замінивши позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.
Керуючись статтею 294 КпАП України, - 
постановив:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду від 25 травня 2020 року.
Апеляційну скаргу задовольнити частково.
Постанову Вінницького міського суду від 25 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України змінити в частині виду накладеного стягнення.
Призначити ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.
В іншій частині постанову залишити без змін.
Постанова судді апеляційного суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                І.М. Стадник