ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/3817/20	Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В. 	
Провадження № 33/817/253/20 	Доповідач - Коструба Г.І.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. 
за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, — ОСОБА_1 , та його захисника — Винниченка М. П., розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не працює,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2020 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420.40 грн. в дохід держави.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить строк на апеляційне оскарження поновити, а постанову місцевого суду скасувати із закриттям провадження у справі за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Обгрунтовуючи поважність пропуску строку оскарження, він зазначив, що ухвала суду на його адресу не надходила, що підтверджується рекомендованим повідомленням, яке повернулося за закінченням строку зберігання; повідомлень про час та місце розгляду справи не отримував.
Також вказує, що про розгляд даної справи він дізнався 30 травня 2020 року у відповідь на адвокатський запит.
Суддею апеляційного суду Тернопільської обл. ОСОБА_2 Г. І ОСОБА_3 був призначений розгляд даної справи з метою надати апелянту можливість пояснити причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду.
Вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, вважаю, що вона підлягає поверненню апелянту разом з доданими до неї матеріалами, виходячи з наступного.
Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_1 , причинами пропуску строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду стало те, що він не знав про існування рішення про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268161 від 24.02.20 на руки не отримував.
Протягом десяти років проживає в 
АДРЕСА_2 проживав лише на момент складення протоколу. 
У відповідності до ч. 2 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова була винесена Тернопільським міськрайсудом Тернопільської обл. 13 березня 2020 року. Разом з тим, апеляційна скарга надійшла до Тернопільського міськрайсуду лише 10 червня 2020 вх. № 31468, тобто після спливу 10-ти денного строку, встановленого Законом.
При цьому вказані апелянтом обставини, в зв`язку з якими він пропустив строк на апеляційне оскарження, не можуть бути визнані судом апеляційної інстанції як поважні, виходячи з наступного.
Так, з оскаржуваної постанови вбачається, що 13 березня 2020 р. апелянт не був присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції. Однак, про день, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 був обізнаний, оскільки йому було відомо про наявність щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268161 від 24.02.20, копію якого він отримав на руки, про що свідчить його підпис у цьому протоколі, та надав пояснення, зафіксовані в протоколі щодо відмови від проходження огляду на стан сп”яніння. 
В цьому ж протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268161 від 24.02.20 зроблена відмітка про те, що розгляд справи щодо нього відбудеться 13.03.20 о 10.00 год., однак в судове засідання він не з”явився і за відповідною інформацією щодо руху справи до суду не звертався.
Посилання у скарзі на запроваджений карантин як на підставу поважної причини пропуску строку на апеляційне оскарження не може бути взято до уваги, оскільки ОСОБА_1 , будучи повідомленим про день розгляду справи щодо нього, не був позбавлений можливості подати до суду клопотання про відкладення розгляду справи.
Зокрема, оскаржуване рішення оприлюднене в Єдиному державному реєстрі судових рішень України, тобто є загальнодоступним. Проте апеляційну скаргу було подано після спливу майже трьох місяців при тому, що і повістка про місце та час розгляду справи, і копія постанови місцевого суду про притягнення апелянта до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 13.03.2020 ОСОБА_1 місцевим судом рекомендованим листом також направлялись, але повернулись з поміткою — адресат відсутній.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Законом передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.
Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Місцевим судом вчинено дії щодо належного повідомлення учасників справи про результати розгляду справи шляхом направлення на їх адреси судової повістки, а в подальшому і судового рішення. 
Зокрема, з довідки місцевого суду вбачається, що 06.03.20 ОСОБА_1 рекомендованим листом 06.03.20 за адресою, яку він вказав при складанні на нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268161 від 24.02.20, - АДРЕСА_2 , надсилалась повістка про місце і час розгляду справи, а саме: Тернопільський міськрайсуд, 13 березня 2020 р., 10.00 год.
Іншими можливостями, ніж надіслати рекомендований лист зазначеного змісту в установленому законом процесуальному порядку суд не наділений.
Звертає на себе увагу і той факт, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268161 від 24.02.20 вказана адреса проживання апелянта - АДРЕСА_2 , куда і були направлені повістка та рішення місцевого суду щодо нього, в той час як в апеляційній скарзі зазначена вже інша адреса ОСОБА_1 - Тернопільська обл., Зборівський район, с. Чернихів.
У випадку, якщо ОСОБА_1 під час провадження справи проживав за зазначеною адресою, вважати, що він неналежним чином був повідомленим про місце та час розгляду справи, оскільки повідомлявся за адресою: м. Тернопіль, просп. Злуки, АДРЕСА_2 , підстав немає з огляду на те, що зміна ним місця проживання суду не була повідомлена. 
У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що апелянтом не вказано об`єктивних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та не наведено обставин, які б вказували на неможливість звернення з апеляційною скаргою у передбачений законом строк, у зв`язку з чим приходжу до висновку про відсутність підстав для його поновлення та необхідності повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя
П О С Т А Н О В И В: 
Відмовити скаржнику ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайсуду Тернопільської обл. від 13 березня 2020 р. щодо ОСОБА_1 . 
Повернути ОСОБА_1 апеляційну скаргу в зв”язку із пропуском строку на апеляційне оскарження.
Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя