ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року 
м. Київ
справа № 823/311/17
адміністративне провадження № К/9901/32737/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Пасічник С.С., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області
на постанову  Черкаського окружного адміністративного суду від 24.03.2017 року (суддя Рідзель О.А.)
та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2017 року (головуючий суддя Пилипенко О.Є., судді: Кузьмишина О.М., Шелест С.Б.)
у справі № 823/311/17
за позовом  ОСОБА_1 
до Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області
третя особа Управління Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області
про  зобов`язання вчинити дії, 

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області (надалі відповідач, податковий орган), третя особа Управління Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області, в якому, з урахуванням уточнення позову, просив стягнути з місцевого бюджету м. Черкаси кошти надміру утриманого (сплаченого) податку на доходи фізичних осіб та стягнути з Державного бюджету України кошти надміру утриманого (сплаченого) військового збору.
Черкаський окружний адміністративний суд постановою від 24.03.2017 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2017 року, позов задовольнив.
Визнав протиправними дії податкового органу щодо не вчинення дій з повернення позивачу коштів за надміру утриманий (сплачений) податок на доходи фізичних осіб у сумі 66 338 грн 46 коп. та коштів зі сплати військового збору у сумі 4 975 грн 38 коп.
Стягнув з місцевого бюджету м. Черкаси на користь позивача надміру утримані (сплачені) кошти зі сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 66 338 грн 46 коп.
Стягнув з Державного бюджету України на користь позивача надміру утримані (сплачені) кошти зі сплати військового збору у сумі 4 975 грн 38 коп.
Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про правомірність вимог позивача. 
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, податковий орган подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Податковий орган зазначає, що грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.     
Доводи касаційної скарги дослівно повторюють доводи апеляційної скарги.
У запереченні на касаційну скаргу позивач повторює доводи, викладені в судових рішеннях, просить залишити касаційну скаргу без задоволення.
03.03.2018 року касаційна скарга передана на розгляд судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Юрченко В.П. в порядку пункту четвертого частини першої розділу 7 «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства у редакції Закону від 03.10.2017 № 2147.
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного. 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем з грудня 1996 року по березень 2015 року проводились операції з цінними паперами.
12.03.2015 року проведено операції з продажу пакетів акцій, у зв`язку з чим податковим агентом ПрАТ «ФК Сократ» за результатами операцій нараховано (утримано) з позивача 71 313 грн 84 коп. податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
01.02.2016 року позивачем подано до податкового органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, згідно рядка 2 Додатку Ф2 декларації визначено суму інвестиційних прибутків поточного року 1 025 392 грн 29 коп., до рядка 3 перенесено суму інвестиційних збитків попереднього звітного періоду в сумі 1 390 254 грн 04 коп., відповідно із рядком 4 визначено загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами, який є від`ємним в сумі 364 861 грн 75 коп.
У зв`язку з цим, позивачем у рядку 5.1 Додатку до декларації вказано суму податку на доходи фізичних осіб утриманого податковим агентом 71 313 грн 84 коп. та в рядку 5.2 Додатку до декларації зазначено суму, що підлягає сплаті до бюджету - 71 313 грн. 84 коп.(від`ємне значення).
Позивач 09.08.2016 року звернувся до податкового органу із письмовою заявою про повернення йому надміру утриманої (сплаченої) суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору на поточний рахунок позивача відповідно до даних поданої податкової декларації в загальній сумі 71 313 грн 84 коп.
Відповідач листом від 19.08.2015 року №21036\23-01-13-0514 повідомив позивача про невідповідність даних Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України та поданої позивачем податкової декларації, крім того, вказано на відсутність підтверджуючих документів, у зв`язку з чим відмовлено позивачу в поверненні надміру утриманої (сплаченої) суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
За приписами частини 1 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Наявність від`ємного значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами попереднього звітного періоду, сума інвестиційного прибутку, факт сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору не є спірними між сторонами.
Доводи податкового органу зводяться до того, що самостійно визначене грошове зобов`язання платника податку оскарженню не підлягає.
Підпунктом 170.2.9 п. 170.2 ст. 170 податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) встановлено, що податковим агентом платника податку, який здійснює операції з інвестиційними активами з використанням послуг професійного торговця цінними паперами, включаючи банк, є такий професійний торговець (крім операцій з цінними паперами, визначеними у підпункті 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу). Податковий агент під час кожного нарахування платнику інвестиційного прибутку нараховує (утримує) податок за ставкою, визначеною підпунктом 167.5.1 пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу, та сплачує (перераховує) утриманий податок до бюджету під час кожного нарахування такого доходу, що не звільняє платника податку від подання річної податкової декларації при отриманні ним доходу, зазначеного у цьому пункті.
Не є спірним між сторонами та підтверджено, зокрема, доводами касаційної скарги, що податковим агентом ПрАТ «ФК Сократ» за результатами операцій нараховано (утримано) з позивача 71 313 грн 84 коп. податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
За приписами пп. 170.2.6 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року. 
Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року. 
Якщо загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами має від`ємне значення, його сума переноситься у зменшення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами наступних років до його повного погашення, крім фінансових результатів, зазначених в абзаці першому пункту 29 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу.
Наявність від`ємного значення фінансових результатів за попередній період не є спірною між сторонами. Своєчасне подання позивачем декларації із зазначенням результатів операцій з інвестиційними активами податковим органом під сумнів не поставлено.
Відповідно до п. 43.3 ст. 43 Податкового кодексу України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. 
В свою чергу, пунктом 43.5 ст. 43 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. 
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. 
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
За приписами п. 43.6. ст. 43 Податкового кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Враховуючи викладене, Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про правомірність вимог позивача.
Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до повторення доводів апеляційної скарги, яким надано оцінку судом апеляційної інстанції, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, податковим органом не зазначено.
Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги
Суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій  виконано  всі  вимоги  процесуального  законодавства, всебічно  перевірено  обставини  справи,  вирішено  справу  у  відповідності  до  норм  матеріального  права, постановлено  обґрунтовані  рішення,  в  яких  повно  відображені  обставини,  що  мають  значення  для  справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 344, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України, 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області залишити без задоволення. 
Постанову  Черкаського окружного адміністративного суду від 24.03.2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2017 року у справі № 823/311/17 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	В.П. Юрченко І.А. Васильєва   С.С. Пасічник