Справа № 309/48/20

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
04 серпня 2020 року м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі: 

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.
суддів: Кожух О.А., Куштана Б.П.,
за участі секретаря:Волощук В.І.,
       за участі – ОСОБА_1 , представника – ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хустського районного суду від 22 січня 2020 року, головуючий суддя Довжанин М.М., у справі за поданням заступника начальника Хустського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Бенца В.В., погодженого із начальником Хустського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Візічканич Т.В., про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянки України ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:
  Заступник начальника Хустського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Бенца В.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянки України ОСОБА_1 .
Подання мотивує тим, що на виконанні Хустського РВ ДВС перебуває виконавче провадження АСВП 58549246 з примусового виконання вимоги № Ф-206-25/У від 07.11.2018 р., яка видана ГУ ДФС у Закарпатській області про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості по сплаті єдиного соціального внеску у розмірі 15819 грн. 54 коп.
       6 березня 2019 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та направлено копію постанови боржнику. Зобов`язано подати декларацію про доходи та майно. Боржник за викликами до державного виконавця не являється, суму штрафу згідно постанови сплачувати у добровільному порядку відмовляється.
6 березня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та направлено до реєструючи установ про встановлення зареєстрованого на праві приватної власності майна боржника.
Під час виконання постанови встановлено, що за боржником ОСОБА_1 рухоме та нерухоме майно не зареєстровано, грошові кошти, на які можливо звернути стягнення, відсутні.
У зв`язку з наявною заборгованістю, ухиленням боржника від виконання постанови, на підставі ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» заступник начальника відділу ДВС просить винести ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянки України ОСОБА_1 до виконання зобов`язань.
Ухвалою Хустського районного суду від 22 січня 2020 року подання задоволено. 
Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду громадянки України  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою:  АДРЕСА_1 , за кордон до виконання зобов`язань, покладених на неї згідно вимоги № Ф-206-25/У від 07.11.2018 р., яка видана ГУ ДФС у Закарпатській області, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу, оскільки вважає її такою, що постановлена з неповним з`ясуванням обставин справи, порушенням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в матеріалах справи відсутні докази, які б могли підтвердити факт ухилення боржника від виконання боргових зобов`язань. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.
Задовольняючи заявлене подання, суд першої інстанції виходив з доведеності факту ухилення боржника від виконання зобов`язань.
Однак з такими висновками апеляційний суд не може погодитись, оскільки вони ґрунтуються на неповно з`ясованих обставинах справи і не відповідають нормам матеріального та процесуального права.
Встановлено, що на виконанні Хустського РВ ДВС перебуває виконавче провадження АСВП 58549246 з примусового виконання вимоги № Ф-206-25/У від 07.11.2018 р., яка видана ГУ ДФС у Закарпатській області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості по сплаті єдиного соціального внеску у розмір 15819 грн. 54 коп.
6 березня 2019 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та направлено копію постанови боржнику. Зобов`язано подати декларацію про доходи та майно. Боржник за викликами до державного виконавця не являється, суму штрафу згідно постанови сплачувати у добровільному порядку відмовляється.
6 березня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та направлено до реєструючи установ про встановлення зареєстрованого на праві приватної власності майна боржника.
Під час виконання постанови встановлено, що за боржником ОСОБА_1 рухоме та нерухоме майно не зареєстровано, грошові кошти, на які можливо звернути стягнення, відсутні.
Згідно ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого рішення.
       Відповідно до статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.
Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.
Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.
Відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.
З аналізу зазначених норм слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобов`язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.
Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.
Задовольняючи подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби, суд першої інстанції вказує на те, що з поданого подання вбачається, що ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання боргових зобов`язань.
Однак, як у матеріалах справи, так і в ухвалі суду не наведено будь – яких посилань на ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на неї. 
В ухвалі судом не зазначено фактів та конкретних доказів, які б підтверджували про те, що ОСОБА_1 дійсно ухиляється від зобов`язання, покладеного на неї. Висновки суду ґрунтуються на припущеннях.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби, а тому відповідно до п.2 ч.1ст.376 ЦПК України оскаржувана ухвала суду першої підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання з вищенаведених підстав.
Керуючись ст. 374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 

Ухвалу Хустського районного суду від 22 січня 2020 року скасувати.

У задоволенні подання заступника начальника Хустського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Бенца В.В., погодженого із начальником Хустського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Візічканич Т.В., про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянки України ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повний текст постанови суду складено 5 серпня 2020 року.

Головуючий 

Судді