ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 р.	Справа № 520/4196/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Григорова А.М. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства "НОВЕ ЖИТТЯ" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А.,  м. Харків, повний текст складено 09.04.20 року по справі № 520/4196/2020
          за позовом       Приватного сільськогосподарського підприємства "НОВЕ ЖИТТЯ"  
          до       Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків      треті особи        ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ВЕТЕРИНА", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , , ОСОБА_4 
          про скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Приватне сільськогосподарське підприємство "НОВЕ ЖИТТЯ" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати постанову від 24.03.2020 р. по виконавчому провадженню ВП №61310747 винесену заступником начальника відділу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків Абрамовим Романом Михайловичем в частині накладення арешту на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО", код банку 305749.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова від 24.03.2020 р. по виконавчому провадженню ВП №61310747, винесена заступником начальника відділу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків Абрамовим Романом Михайловичем про накладення арешту, зокрема, на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО", код банку 305749, є незаконною та підлягає скасуванню оскільки останні роки зазначений рахунок використовується позивачем для виплати заробітної плати та сплати податків, тому підпадає під категорію захищених коштів. 
Адміністративний позов Приватного сільськогосподарського підприємства "НОВЕ ЖИТТЯ"  залишено без задоволення.
ПСП «НОВЕ ЖИТТЯ», не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу ,   вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 р. є необґрунтованим, оскільки неправильно установлено обставини, які мають значення для справи, неправильно досліджено та оцінено докази по справі, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує , що судом було проігноровано всі надані позивачем документальні підтвердження щодо здійснення за останні півроку з вказаного рахунку виплати заробітної плати та виплати всіх податків, а також проігноровано останню позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладену в постанові від 17.01.2020 р. по аналогічній справі № 340/1018/19  та помилково застосовано висновки Верховного Суду від 13.03.2019 р. по іншій справі № 344/8982/17, яка взагалі розглядалась за нормами ЦПК України та із застосуванням нормативних актів, які втратили законну силу. Вважає, що суд посилається на нормативний акт -постанову Національного банку України від 17 червня 2004 року № 280, яка втратила чинність на підставі Постанови Національного банку №89 від 11.09.2017 р. Просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу задовольнити та скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 р. по справі № 520/4196/2020, в повному обсязі, позов ПСГІ «НОВЕ ЖИТТЯ»  задовольнити в повному обсязі. Не заперечує щодо розгляду апеляційної скарги без участі позивача.
Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Банківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) подав до суду відзив на апеляційну скаргу , вказує , що на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче
провадження № 61634558 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з ПСП «Нове життя» на користь фізичних та юридичних осіб заборгованості. 24.03.20 року в межах зведеного виконавчого провадження на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про арешт коштів боржника на загальну суму заборгованості 209330,48грн. з урахуванням сум виконавчого збору та витрат виконавчого провадження по 12 виконавчим провадженням. 26.03.2020 року боржником частково сплачено суму заборгованості в розмірі 21364,88грн. в зв`язку з чим 8 виконавчих проваджень було завершено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». 18.05.2020 року з рахунку боржника ПСП Нове життя» на рахунок відділу примусово перераховано грошові кошти на погашення трьох виконавчих документів на підставі платіжної вимоги Станом на 12.06.2020 року на примусовому виконанні перебуває 1 виконавче провадження на загальну суму заборгованості 167557,32грн. з урахуванням сум виконавчого збору та витрат виконавчого провадження по якому провадження виконавчих дій зупинено в зв`язку з оскарженням рішення
на підставі якого видано виконавчий документ. Повідомляє , що постановою про арешт коштів боржника від 24.03.2020 року було накладено арешт саме на кошти, які містяться на рахунку
№ НОМЕР_1 в АТ «Банк Кредит Дніпро», арешт на зазначений рахунок не накладався. Просить апеляційну скаргу  залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2020  залишити без змін.
За правилами ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Від Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Банківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відділу.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.
Відповідно до ч. ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на примусовому виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків знаходиться зведене виконавче провадження ВП №61310747 про стягнення коштів з Приватного сільськогосподарського підприємства "НОВЕ ЖИТТЯ" виконавчим листом №625/19/18, виданим 20.01.2020 Коломацьким районним судом Харківської області та за наказом №922/4014/19, виданим 18.02.2020 Господарським судом Харківської області.
Постановою про арешт коштів від 24.03.2020 у ВП № 61310747 заступником начальника відділу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків Абрамовим Романом Михайловичем накладено арешт на кошти боржника, зокрема, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО", код банку 305749, та на всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.
Не погоджуючись із оскаржуваною постановою про накладення арешту на кошти, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції виходив з того , що розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО", код банку 305749, з підстав використання останнього також у власній господарській діяльності, не є рахунком зі спеціальним режимом використання та звернення стягнення на кошти, що перебувають на ньому не заборонено законом, а правовим механізмом створення можливості забезпечення реального, належного і своєчасного виконання виконавцем рішення та наказу суду у зведеному виконавчому провадженні ВП №61310747 є накладення арешту на кошти боржника у межах суми стягнення за виконавчим документом із врахуванням додаткових платежів. Згідно Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затверджених постановою Національного банку України від 17 червня 2004 року № 280, рахунками зі спеціальним режимом використання є балансові рахунки 2604 "Цільові кошти на вимогу суб`єктів господарювання". При цьому, рахунки 2600 за яким позивач звернувся до суду є коштами на вимогу суб`єктів господарювання. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.03.2019 у справі №344/8982/17». Таким чином, суд прийняв рішення, що наш розрахунковий рахунок НОМЕР_2, хоча і використовується для виплати заробітної плати та сплати податків, не є рахунком зі спеціальним режимом.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову , виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до статті 10 Закону № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до пункту 7 частини другої статті 18 Закону 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейська обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (частина 2 статті 52 Закону 1404-VIII).
Згідно із частиною третьою статті 52 Закону 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
За змістом статті 56 Закон 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.
У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, у провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.
Зміст спірних правовідносин, які склались у цій справі, зводиться до питання щодо правомірності постанови від 24.03.2020 р. по виконавчому провадженню ВП №61310747,  винесеної заступником начальника відділу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків Абрамовим Романом Михайловичем в частині накладення арешту на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО", код банку 305749, з якого здійснюється виплата заробітної плати.
Так, приписами частини першої статті 2, частини другої статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.
Заробітна плата в розумінні поняття "власності" є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України "Про працю".
Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.
Разом з цим слід зазначити, що відповідно до частини другої статті 48 Закону 1404-VIII забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання відкритих відповідно до статей 191 та 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 151 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Водночас, згідно з частинами третьою, четвертою статті 59 Закону 1404-VII у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Аналіз наведених правових норм свідчить, що виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншими кредиторами підприємства, а рахунки, передбачені для виплати заробітної плати, є рахунками зі спеціальним режимом, на які орган державної виконавчої служби відповідно до вимог законодавства не накладає арешт, оскільки накладення арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливить своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав на оплату праці громадян, які працюють на підприємстві.
При цьому виокремлення таких рахунків належить до повноважень органу державної виконавчої служби, про що неодноразово висловлювався Верховний Суд у постановах від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19, від 10 жовтня 2019 року у справі № 916/1572/19, від 17 січня 2020 року у справі № 340/1018/19.
Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19, від 10 жовтня 2019 року № 916/1572/19, у справі № 340/1018/19 від 17 січня 2020 року.
Згідно матеріалів справи Приватне сільськогосподарське підприємство "НОВЕ ЖИТТЯ" в господарській діяльності використовує лише 1 розрахунковий рахунок, а саме НОМЕР_3, відкритий в АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" згідно договору банківського рахунку №313570 (для юридичних осіб) від 30.08.2017 р.
Вказаний розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО", використовується підприємством позивача як для виплати заробітної плати, податків, зборів та обов`язкових платежів, так і для здійснення поточної господарської діяльності, що не оспорюється сторонами.
Кошти на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО", потрапляють шляхом безготівкових надходжень, від здійснення господарської діяльності ПСП «НОВЕ ЖИТТЯ», а саме від продажу молока, також від банку (кредитні кошти) та від контрагентів за майбутній товар (форвардні договори) та вже вирощений врожай (восени).
Матеріали справи свідчать , що  Приватне сільськогосподарське підприємство "НОВЕ ЖИТТЯ" складало прибуткові касові ордери щодо прийняття від п/р НОМЕР_4 у  АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" за чеками для виплати заробітної плати, також складені платіжні доручення для сплати податків та обов`язкових платежів з розрахункового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в ПАТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО".
Враховуючи наведені обставини, а також практику Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку  про неправомірність оскаржуваної постанови від 24.03.2020 р. по виконавчому провадженню ВП №61310747 в частині накладення арешту на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО", код банку 305749, оскільки така постанова та дії державного виконавця порушують права боржника на користування вказаним рахунком, який використовується ним для виплати заробітної плати та сплати обов`язкових платежів до бюджету.
Тобто, відповідач і суд першої інстанції не перевірили цільове призначення рахунків позивача щодо можливості накладення арешту.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем не доведено, що, приймаючи спірну постанову в частині накладення арешту на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" він діяв правомірно.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, що є підставами для скасування оскарженого судового рішення та прийняття постанови про задоволення позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 року по справі № 520/4196/2020  скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. 
Скасувати постанову від 24.03.2020 р. по виконавчому провадженню ВП №61310747, винесену заступником начальника відділу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків Абрамовим Романом Михайловичем, в частині накладення арешту на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО", код банку 305749  для виплати заробітної плати та сплати податків (обов`язкових платежів) пов"язаних з виплатою заробітної плати .
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.М. Григоров    Н.С. Бартош