Справа № 369/3570/20	 	 	 	Головуючий у 1 інстанції Омельченко М.М.	
Провадження № 33/824/2707/2020	 	 	 	Доповідач у 2 інстанції Семенцов Ю.В.	

                                                                   
 
                                     КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
            ___________________________________________________________________
 
                                                       П О С Т А Н О В А
                                                          іменем України
 
24 вересня 2020 року                                                           м. Київ 
 
Суддя Київського апеляційного суду Семенцов Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.06.2020 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, -
                                                       В С Т А Н О В И В: 
Згідно постанови, 13.03.2020 року о 01 год. 20 хв. в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області по вул. Київській, 18 водій                                 ОСОБА_1  керував автомобілем марки «Skoda Roomster» д.н.з. НОМЕР_1                             з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене                  ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.06.2020 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Не погоджуючись з даною постановою,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу                 з доповненнями до неї, в якій просить постанову суду скасувати як незаконну та закрити провадження у справі на підставі ст. 38 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом було порушено вимоги законодавства, оскільки ним                         ( ОСОБА_1 ) до початку судового розгляду на електронну адресу суду було направлено заяву про відвід судді Омельченко М.М., однак суддя в порушення процесуальних норм законодавства, за наявності нерозглянутої заяви про відвід,  винесла постанову про притягнення його до відповідальності.
Заслухавши пояснення  ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Александрова Д.О., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.
Такий висновок підтверджується оціненими в сукупності судом доказами щодо всіх обставин справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення                       серії ДПР18 № 311381 від 13.03.2020 року; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, розпискою.
При призначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення місцевий суд, дотримуючись вимог статті 33 КУпАП, врахував характер вчиненого ним правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, та наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах, встановлених санкцією частини 1 статті 130 КУпАП.
Вважаю, що накладене місцевим судом адміністративне стягнення на                      ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.
Отже, місцевий суд відповідно до ст. 280 КУпАП з`ясував всі обставини, що підлягають при розгляді даної справи щодо ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Щодо посилань апелянта в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції вимог норм процесуального законодавства, суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, місцевим судом  призначалось чотири судові засідання (25.05.2020 року, 04.06.2020 року, 10.06.2020 року, 12.06.2020 року), в які ОСОБА_1 - особа, яка притягується до адміністративної відповідальності,                       не прибув. При цьому щоразу на кожне засідання надходили заяви про відкладення розгляду справи. Перед останнім судовим засіданням, призначеним на 12.06.2020 року на електронну адресу суду першої інстанції надійшла фотокопія заяви за підписом ОСОБА_1 про відвід судді Омельченко М.М., обґрунтовуючи заяву тим, що проведення судового засідання під час карантину свідчить про те, що суд розгляне справу не на його користь, також до суду не був викликаний свідок та патрульний, що свідчить про упереджене ставлення судді Омельченко М.М.
Згідно положень ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Існування обґрунтованих сумнівів у неупередженості судді може утворювати порушення права на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом, встановленим законом, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Втім, враховуючи що чинний процесуальний закон не встановлює процедури  та засад розгляду заяв про відвід судді у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить висновку, що при відмові у розгляді питання про відвід  по суті встановлені законом правила щодо відводу судді порушено не було. При цьому апеляційний суд бере до уваги, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, сам по собі нерозгляд питання про відвід судді не є порушенням права на справедливий суд у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини  і основоположних свобод                     ( рішення у справі  «Schreiber and Boetsch vs France»).
Як вбачається з матеріалів справи, місцевий суд наклав на  ОСОБА_1 адміністративне стягнення не пізніше трьох місяців з дня вчинення ним правопорушення, тобто у визначений ч. 2 ст. 38 КУпАП строк.
Таким чином, доводи апелянта, зазначені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.06.2020 року щодо ОСОБА_1  відповідає вимогам закону, підстав для її скасування і закриття провадження у справі апеляційний суд не вбачає, у зв`язку з чим залишає постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                         П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення,                а постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.06.2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
     Суддя 
Київського апеляційного суду                                                              Ю.В.Семенцов