Справа № 461/7178/19                                 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А. 
Провадження № 22-ц/811/1602/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 
Категорія: 44

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 вересня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Ванівського О.М.
суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я., 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Провідна» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 лютого 2020 року у справі за позовом представника позивача Дерев`янко Олени Вадимівни, яка діє в інтересах приватного акціонерного товариства СК «Провідна» до ОСОБА_1 про предмет спору: стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ СК «Провідна» 14 812, 50 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в сумі 1921 грн., -
п о с т а н о в и в:
В вересні 2019 року представник позивача Дерев`янко Олени Вадимівни, яка діє в інтересах приватного акціонерного товариства СК «Провідна» звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ СК «Провідна» 14 812, 50 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в сумі 1921 грн.
В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що 04 жовтня 2018 рокуміж ПрАТ СК «Провідна» та ТзОВ «Енергохімтранс» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №06/0684915/1402/16, забезпечений транспорт «Toyota Venza» н.з. НОМЕР_1 . 15 грудня 2016 року в м. Львів по вул. Гіпсова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Venza» н.з.  НОМЕР_1 та втомобіля «Daewoo Lanos» н.з. НОМЕР_2 , під скеруванням ОСОБА_1 . Внаслідок даного ДТП було пошкоджено автомобіль «Toyota Venza» н.з. НОМЕР_1 , що був застрахований у ПрАТ СК «Провідна» згідно Договору страхування №06/0684915/1402/16. Згідно постанови Галицького районного суду м. Львова дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 . ПДР України. Відповідно до страхового акту №2300147117 від 10.02.2017 року, СА 2 від 27.04.2017 та умов Договору страхування № 06/0684915/1402/16, розмір страхового відшкодування склав 91 080, 46 грн., яке позивачем було сплачено на проведення відновлювального ремонту згідно платіжних доручень №006897 від 13.02.2017 р. та №0020775 від 28.04.2017 р. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Daewoo Lanos» н.з. НОМЕР_2 застрахована відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно полісу №АІ/9361531 з лімітом за завдання шкоди майну становить 100 000, 00 грн., франшиза встановлена в розмірі 0,00 грн. 27.07.2017 року ПрАТ СК «Провідна » звернулась до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з претензією №03-17/9266 на суму сплаченого страхового відшкодування. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату з урахуванням зносу автомобіля, а саме 26.11.2018 року у розмірі 59 302, 88 грн. та 08.05.2019 року у розмірі 16 965, 08грн. Просила стягнути з відповідача суму несплаченої виплати у розмірі 14 812, 50 грн. та судові витрати. 
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 лютого 2020 року у задоволенні позовних вимог представника позивача ОСОБА_2 , яка діє в інтересах приватного акціонерного товариства СК «Провідна» до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства СК «Провідна» 14 812, 50 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судового збору в сумі 1921 грн. – відмовлено.
Рішення суду оскаржило Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Провідна».
В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, та неповним з`ясуванням усіх обставин справи. Зокрема покликається на те, що суд першої інстанції не врахував ст.. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме те що відшкодувати вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу – це обов`язок страхової компанії. Згідно ст.. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Вважає, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхові виплати).
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач не звертався із позовом про доплату страхового відшкодування до ПрАТ СК «ПЗУ Україна», а сума недоплаченого відшкодування є такою, що підпадає під ліміт відшкодування, яке має сплатити страховик (ПрАТ СК «ПЗУ Україна»), то позовні вимоги до винуватця дорожньо-транспортної пригоди – ОСОБА_1 є безпідставними.
Колегія суддів не погоджується з такою позицією суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Матеріалами справи та судом встановлено, що  04.10.2018 року між ПрАТ СК «Провідна» та ТзОВ «Енергохімтранс» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №06/0684915/1402/16, забезпечений транспорт «Toyota Venza» н.з. НОМЕР_1 .
15.12.2016 року в м. Львів по вул. Гіпсова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Venza» н.з. НОМЕР_1 та втомобіля «Daewoo Lanos» н.з. НОМЕР_2 , під скеруванням ОСОБА_1 . Внаслідок даного ДТП було пошкоджено автомобіль «Toyota Venza» н.з. НОМЕР_1 , що був застрахований у ПрАТ СК «Провідна» згідно Договору страхування №06/0684915/1402/16. 
Згідно постанови Галицького районного суду м. Львова дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України.
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, – це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Відповідно до страхового акту №2300147117 від 10.02.2017 року, СА 2 від 27.04.2017 року та умов Договору страхування № 06/0684915/1402/16, розмір страхового відшкодування склав 91 080, 46 грн., яке позивачем було сплачено на проведення відновлювального ремонту згідно платіжних доручень №006897 від 13.02.2017 р. та №0020775 від 28.04.2017 р.
На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Daewoo Lanos» н.з. НОМЕР_2 застрахована відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно полісу №АІ/9361531 з лімітом за завдання шкоди майну становить 100 000, 00 грн., франшиза встановлена в розмірі 0,00 грн.
27.07.2017 року ПрАТ СК «Провідна » звернулась до ПрАТ СК «ПЗУ Україна`з претензією №03-17/9266 на суму сплаченого страхового відшкодування. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату з урахуванням зносу автомобіля, а саме 26.11.2018 року у розмірі 59 302, 88 грн. та 08.05.2019 року у розмірі 16 965, 08грн.
Оскільки для відновлення попереднього стану пошкодженого транспортного засобу «Toyota Venza» н.з. НОМЕР_1 було використано саме нові комплектуючі частини, колегія суддів вважає, що особа відповідальна за заподіяну шкоду має нести відповідальність в розмірі 14 812, 50 грн. – різниця між розміром шкоди, яка була виплачена ПрАТ «ПЗУ Україна» з урахуванням зносу транспортного засобу та фактичним розміром шкоди, яка була сплачена ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» з урахуванням зносу транспортного засобу та фактичним розміром шкоди, яка була сплачена ПрАТ «СК «Провідна», незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності).
Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову представника позивача Дерев`янко Олени Вадимівни, яка діє в інтересах приватного акціонерного товариства СК «Провідна».
Крім того, статтею 141 встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1) і що у випадку, коли суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей же суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13). 
       За подачу позову та апеляційної скарги приватне акціонерне товариство СК «Провідна» сумарно сплачено 4 802,5 грн. судового збору (1921 грн. + 2 881,50 грн.).
Відтак, з відповідача підлягає до стягнення на користь приватного акціонерного товариства СК «Провідна» 4 802,5 грн.сплаченого судового збору.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Провідна» - задовольнити.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 лютого 2020 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов представника позивача ОСОБА_2 , яка діє в інтересах приватного акціонерного товариства СК «Провідна» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – задоволити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь ПрАТ «СК «Провідна» (03049 м. Київ, Повітрофлотський проспект, 25) 14 812, 50 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот дванадцять гривень, п`ятдесят копійок) шкоди заподіяної внаслідок дорожньо – транспортної пригоди.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь ПрАТ «СК «Провідна» (03049 м. Київ, Повітрофлотський проспект, 25) 4802, 50 грн. (чотири тисячі вісімсот дві гривні п`ятдесят копійок) сплаченого судового збору.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 24.09.2020 року.

Головуючий                                                        О.М.Ванівський
Судді                                                        Н.П.Крайник 
                                                       О.Я. Мельничук