ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

27 липня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №577/5527/19 
Номер провадження 22-ц/816/1244/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Собини О. І. 
сторони справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Комунальне підприємство «Теплогарант»,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 березня 2020 року в складі судді Семенюк І.М., ухваленого в м. Конотоп,

                                                        в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до КП «Таплогарант», мотивуючи вимоги тим, що вона та її чоловік ОСОБА_2 є споживачами комунальних послуг, а квартира в якій вони проживають опалюється за допомогою централізованого опалення, послугу з надання якого здійснює відповідач. Зазначає, що в період з 01.05.2016 року по 01.11.2018 року відповідач завищив тариф по наданню послуги з централізованого опалення оскільки включив до її собівартості незаконну, економічно необґрунтовану та завищену ціну на природній газ. Зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 року було затверджено Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (далі - Положення). Відповідно до п. 16 Положення, НАК "Нафтогаз України" постачає природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за регульованою ціною (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України), яка у період з 1 жовтня 2015 р. по 31 березня 2016 р. (включно) визначається для: виробників теплової енергії, які безпосередньо приєднані до газотранспортної системи, - в розмірі 1 843,28 гривні за 1000 куб. метрів; всіх інших виробників теплової енергії - 1 770,74 гривні за 1000 куб. метрів. 27.04.2016 року постановою Кабінету України від 27.04.2016 року № 315 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 року, якими було змінено п. 16 Положення в частині визначення вартості газу для виробників теплової енергії з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. При цьому вартість опалення без лічильника з 17,22 грн/м2 збільшилася до 32,81 грн/м2. Зазначає, що ціна на газ відноситься до прямих матеріальних витрат, які є складовими планової виробничої собівартості теплової енергії, її транспортування та постачання. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 року по справі № 826/9665/16, яке було залишено в законні силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 року визнано протиправною та не чинною з моменту її прийняття, тобто з 27.04.2016 року, постанову КМУ № 315 від 27.04.2016 р. Зазначає, що внаслідок визнання не чинною постанови КМУ № 315 від 27.04.2016 р. у нього виникло право на перерахунок сплачених відповідачу коштів за надання послуги з теплопостачання. 
Просила суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок вартості послуги з централізованого опалення, сплаченого позивачем в період з 01.05.2016 року по 01.11.2018 року.
Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 березня 2020 року в задоволенні позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення по суті позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ціна на газ включається до прямих матеріальних витрат, які є складовими планової виробничої собівартості теплової енергії, її транспортування та постачання. В період дії постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2016 року № 315, тобто з 01.05.2016 по 01.11.2018 року, нею було сукупно сплачено на рахунок відповідача за централізоване опалення 6355 гривень 60 копійок. Вказує, що у вказаний період вона переплатила відповідачу грошові кошти в рахунок оплати послуг за централізоване опалення з огляду на те, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 року по справі № 826/9665/16, яке було залишено в законні силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 року. визнано протиправною та не чинною постанову КМУ № 315 від 27.04.2016 р., якою підвищено тарифи на газ, із моменту її прийняття, тобто з 27.04.2016 року. Вказує, що в зв`язку з прийняттям рішення Окружним адміністративним судом міста Києва, відповідач зобов`язаний був звернутися до Конотопської міської ради з метою прийняття останньою рішення про коректування тарифів. Зазначає, що враховуючи викладені обставини у нього виникло право на перерахунок вартості послуги з централізованого опалення.
Від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти апеляційної скарги та просить у її задоволенні відмовити. Серед іншого зазначає, що КП «Теплогарант» здійснює свою діяльність у сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, надання послуг з централізованого опалення житловому фонду міста. При цьому підприємство не здійснює постачання природного газу побутовим споживачам та не вправі самостійно змінювати чи коригувати тарифи на надання населенню послуг з централізованого опалення. Вказує, що судовим рішенням, яким скасовано поставу Кабінету Міністрів України № 315 від 27.04.2016 р. не скасовано, не скориговано, не внесено змін до постанови НКРЕКП № 1101 від 09.06.2016 року «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року № 1171 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення» в структурі яких була закладена ціна на природний газ, визнана в подальшому незаконною. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що КП «Теплогарант» є юридичною особою, господарська діяльність якої полягає у виробництві, транспортуванні, постачанні та реалізації теплової енергії споживачам для потреби теплопостачання. Відносини, що регулювалися постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2016 року № 315 не мають відношення до господарської діяльності відповідача, так як підприємство не є побутовим споживачем та не реалізує природний газ побутовим споживачам. Крім того, тариф який встановлено Конотопською міською радою не було скасовано в судовому порядку, а тому заявлений позов не підлягає задоволенню.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 (а. с. 5). Вона є споживачем послуг з централізованого опалення, які надаються КП «Теплогарант».
За період з 01 травня 2016 року по 01 серпня 2019 року позивач перерахував КП «Теплогарант» за надання послуг з централізованого палення 6355 грн. 60 коп. (а. с. 10-11).
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 року по справі № 826/9665/19, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду  від 08 липня 2019 року, визнано протиправною та не чинною постанову КМУ № 315 від 27 квітня 2016 року «Про внесення змін до постанови КМУ від 01 жовтня 2015 року № 758»  з моменту її прийняття, а саме з 27 квітня 2016 року (а. с. 28-44). 
Колегія суддів визнає, що обставини, встановлені вказаним судовим рішенням мають преюдиціальне значення при розгляді даної справи, оскільки зазначене судове рішення впливає на права позивача, як споживача відповідних послуг з огляду на те, що воно має значення для визначення тарифу природного газу, який є складовою частиною тарифу з теплопостачання.
У серпні - вересні 2019 року позивач та її чоловік ОСОБА_2 неодноразово звертався на адресу відповідача з письмовими заявами щодо проведення перерахунку сплачених сум за централізоване опалення у період з 01 травня 2016 року по листопад 2018 року, проте отримали відмову з посиланням на те, що встановлення тарифу відповідачем самостійно не здійснюється, оскільки їх затвердження здійснюється Конотопською міською радою, тому підстави для здійснення перерахунку будуть наявні тільки після відповідного рішення Конотопської міської ради. (а. с. 7-11; 15-18; 20- 27).
Згідно з ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. 
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Послуга з централізованого опалення надавалася позивачу на підставі типового договору.
Колегія суддів звертає увагу на те, що визнана  судовим рішенням, яке набрало законної сили,  протиправною та нечинною з моменту її прийняття постанова Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року «Про внесення змін до постанови КМУ від 01 жовтня 2015 року № 758» покладала спеціальні обов`язки на суб`єктів ринку природного газу врегульовуючи тарифи на нього в період з 01.05.2016 року по 31.03.2017 року, в той час, як з 01.04.2017 по 01.11.2018 року тарифи на газ визначалися Постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 року № 187 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» (зі змінами), яка не була визнана нечинною в судовому порядку, а тому позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення в  період з 01.04.2017 року по 01.11.2018 року задоволенню не підлягають.
Разом з цим, колегія суддів зазначає, відповідно до ст. 5, 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» визначено, що до повноважень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ( далі - НКРЕКП) належить, в тому числі, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.
Отже, встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води належить до компетенції НКРЕКП відповідно до закону.
У період з 01 травня 2015 року по 01 листопада 2018 року роки тарифи на постачання теплової енергії були встановлені  НКРЕКП, зокрема, постановою НКРЕКП від 31 березня 2015 року № 1171 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг», та постановою НКРЕКП № 1101 від 09 червня 2016 року, якою вносились зміни до постанови НКРЕКП від 31 березня 2015 року № 1171.
Відповідно до правової позиції, що викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 757/31606/15-ц в разі відміни судом акта, яким встановлені тарифи на житлово - комунальні послуги, за зверненням споживача їх виконавець (постачальник) повинен здійснити перерахунок. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що, незважаючи на існування судового рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 року (яке не зупинялося на час касаційного перегляду справи) про визнання постанови Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758» протиправною та нечинною з моменту її прийняття, НКРЕКП не внесло змін до своєї постанови від 31 березня  2015 року № 1171 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг» в частині калькуляції тарифів, з урахуванням зменшення ціни на постачання природного газу, відповідно до  цього рішення окружного адміністративного суду. 
Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що постановою Верховного Суду від 25.06.2020 року по справі № 826/9665/16 скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 року по справі № 826/9665/19 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року, а справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва. Одними з підстав скасування вказаних судових рішень визнано, ті обставини, що в порушення процесуальних норм  окружний адміністративний суд визнав спірну постанову протиправною та нечинною з моменту прийняття, притому, що ч. 2ст. 265 КАС в редакції, що діяла на момент ухвалення судом першої інстанції рішення, визначалося, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили судовим рішенням, т.т. в даному випадку з дати прийняття судом апеляційної інстанції постанови - 08.07.2019 р. Крім того, касаційний суд звертає увагу, що спірна постанова  втратила чинність у зв`язку із прийняттям 19.10.2018р. КМУ постанови №867, а відповідно до  п.8 ч.1 ст.238 КАС (у редакції, чинній з 15.12.2017р.) суд закриває провадження у справі щодо оскаржених рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані  порушення були виправлені суб`єктом  владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивачів неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта  владних повноважень протиправними після такого виправлення. 
Вимоги позивача фактично ґрунтувалися на судовому рішенні, яким було визнано протиправною та нечинною внесені постановою Кабінету Міністрів України № 315 тарифи, однак, скасовуючи вказане судове рішення, Верховний Суд фактично відновив дію постанови Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року, яка тривала до 19.10.2018р. доки не була визнання такою, що втратила чинність.  
З огляду на викладене, постановою Кабінету Міністрів України № 315 з моменту її прийняття були врегульовані тарифи на природний газ, в тому числі для виробників теплової енергії, за якою відбувалось нарахування позивачу сум до оплати за централізоване теплопостачання. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок тарифу на теплопостачання з огляду на те, що фактично зниження ціни на газ, яка закладена в тариф на теплопостачання у спірний період, не відбулося.
Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором.
Вказаних підстав для здійснення перерахунку позивачу вартості послуги з централізованого опалення не встановлено.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас, всупереч вказаним нормам процесуального права, позивачем не було надано до суду доказів які б вказували на наявність підстав для проведення перерахунку тарифу на теплопостачання.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позову.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

                                                           п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий -                                                                                  С.С. Ткачук

Судді:                                                                                               В.І. Криворотенко

                                                                                                          О.І. Собина