Справа №  761/5688/20	 	 	 	     Головуючий у І інстанції Антонюк М.С.	
Провадження №  33/824/1677/2020	 	 	 	     Доповідач у 2 інстанції Дрига А.М.	

 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
19 червня 2020 року                                                                                      м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі судді Дриги А.М. за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від  13 березня 2020 року, якою 
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, який має малолітню дитину 2018 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,  -
 
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
 
Цією ж постановою вирішено питання щодо судового збору.
 
В С Т А Н О В И В :
 
Відповідно до постанови суду,11.02.2020 року о 15 годині 20 хвилин в м. Києві по       вул. Академіка Туполєва, 16, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: бліде обличчя, тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.
 
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що постанова суду є незаконною, у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначає, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не відмовлявся, а лише висловив незгоду з підозрою поліцейського. Зазначає, що з протоколу про адміністративне правопорушення не можливо зрозуміти, який саме огляд має пройти ОСОБА_1 . Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Також зазначає, що працівниками поліції було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, матеріали справи не містять направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Крім того, зазначає, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. Зазначає, що судом першої інстанції не було викликано свідків по справі для надання пояснень.
 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи скарги, апеляційний суд  виходить з наступного.
За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги щодо незаконності постанови про притягнення         ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є безпідставними.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в адміністративному матеріалі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 308179 від 11.02.2020 року, згідно якого 11.02.2020 року о 15 годині 20 хвилин в м. Києві по вул. Академіка Туполєва, 16, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: бліде обличчя, тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків (а.с.1); поясненнями свідків            ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких водій ОСОБА_1 від проходження тесту на стан наркотичного сп`яніння відмовився в їх присутності (а.с. 2); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 3); відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції доданого до матеріалів справи (а.с. 4).
Сукупність наведених доказів підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як  відмова  особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не відмовлявся, а лише висловив незгоду з підозрою поліцейського, є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, згідно якої ОСОБА_1 у встановленому законом порядку відмовився пройти огляд на стан сп`яніння в присутності двох свідків.
Згідно ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд у закладі охорони здоров`я та складання висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
 
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Встановлення цих ознак за допомогою спеціального обладнання чи приладів законодавством не передбачено.
 
  Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. 
 
Враховуючи наведене, порушень працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, згідно положень ст.266 КУпАП апеляційним судом не встановлено.
 
Необгрунтованими є також доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять направлення водія для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки зазначене спростовується матеріалами справи.
Посилання ОСОБА_1 на те, що працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом, є безпідставними, оскільки сам ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення зазначив, що транспортний засіб залишає за місцем зупинки.
Твердження ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не було викликано свідків по справі для надання пояснень, є також безпідставними, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів для прийняття рішення по справі.
Доводи апеляційної скарги про недопустимість протоколу про адміністративне правопорушення як доказу по справі не заслуговують на увагу, оскільки протокол про адміністративне правопорушення повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Будь-яких доказів на спростування викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді обставин матеріали справи не містять, ОСОБА_1 не надані, зауваження ОСОБА_1 у протоколі  відсутні, натомість наявний особистий підпис ОСОБА_1 , що свідчить про його згоду зі змістом протоколу.
Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена повністю, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від  13 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 - залишити без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
            Суддя                                                                                                 А.М. Дрига