ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/14432/19                                                                      Суддя (судді) першої інстанції: Шулежко В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 вересня 2020 року                                                                      м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Шурка О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного   управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2020 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю          «АВЕРС № 1» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
     
В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕРС № 1» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС в м. Києві, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.04.2019 № 0018081409.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він має статус небанківської фінансової установи, діє на підставі генеральної ліцензії Національного банку України та не може нести відповідальність за правопорушення, які визначені п. 7 ст. 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», у зв`язку з чим, на переконання позивача, безпідставно нараховано штрафні санкції.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2020 адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 11.04.2019 № 0018081409.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області проведено фактичну перевірку дніпровського відділення № 23 ТОВ «АВЕРС №1» за адресою: м. Дніпро, бульвар Європейський, 1-Д, за результатами якої складено акт від 15.03.2019 № 0128/04/36/14/РРО/348/34819265.
Так, перевіркою було встановлено факт незабезпечення відповідності готівкових коштів та іноземної валюти на місці проведення операцій з купівлі-продажу іноземної валюти даним фіскального звіту, чим порушено вимоги п. 7 ст. 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
На підставі висновків, викладених в акті перевірки від 15.03.2019                                                № 0128/04/36/14/РРО/348/34819265, на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і згідно з пунктом 4 статті 18 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.04.2019 № 0018081409, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 40678,70 грн.
Позивач оскаржував податкове повідомлення-рішення в порядку досудового оскарження, проте рішенням Державної фіскальної служби України від 25.06.2019                     № 28854/6/99-99-11-06-01-25 залишено без задоволення скаргу позивача, а податкове повідомлення-рішення від 11.04.2019  № 0018081409 без змін.
Позивач, вважаючи безпідставним застосування до нього штрафних санкцій, а податкове повідомлення-рішення таким, що прийняте з порушенням вимог податкового законодавства, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з наступного:
-          оскільки позивач не є уповноваженим банком, що здійснює операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також не є суб`єктом господарювання, який здійснює ці операції на підставі агентської угоди з уповноваженим банком, а діє на підставі Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, підстави для притягнення його до відповідальності за порушення п 7 ст. 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» відсутні;
-          відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», фінансові санкції застосовуються виключно до уповноважених банків та суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на підставі агентських угод з уповноваженими банками, тоді як позивач є небанківською фінансовою установою, а тому, контролюючим органом протиправно застосовано до позивача штрафні санкції, передбачені саме статтею 18 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскільки перевіркою встановлено порушення позивачем норм Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», то оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем правомірно та в межах наданих йому повноважень.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Положеннями п. 7 ст. 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», передбачено, що уповноважені банки, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб`єкти господарювання, які здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками, зобов`язані: забезпечувати відповідність готівкових коштів та іноземної валюти на місці проведення операцій з купівлі-продажу іноземної валюти даним фіскального звіту.
Так, приписами наведеної норми визначено обов`язки уповноважених банків, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб`єктів господарювання, які здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками.
Згідно з визначенням ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», уповноважений банк - банк, зареєстрований на території України, який має ліцензію Національного банку України на проведення валютних операцій і здійснює валютний контроль за операціями суб`єктів господарювання, що проводять операцій з купівлі-продажу іноземної валюти на підставі агентських угод з цим банком.
Під час розгляду даної справи в суді першої інстанції було досліджено, що                ТОВ «АВЕРС №1» є небанківською фінансовою установою, згідно свідоцтва серії ФК           № 991, виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 24.10.2018 та здійснює свою діяльність відповідно до Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 03.07.2018 № 215, виданої Національним Банком України, вид діяльності: обмін валют; переказ коштів.
Відповідно до норм ст. 1 Закону України «Про валюту і валютні операції», небанківська фінансова установа це фінансова установа, крім банку.
Тож, з наведених норм та визначень слідує висновок про те, що, оскільки позивач не є уповноваженим банком, що здійснює операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також, не є суб`єктом господарювання, який здійснює ці операції на підставі агентської угоди з уповноваженим банком, а діє на підставі Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, то підстави для притягнення його до відповідальності за порушення норм п. 7 ст. 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» відсутні. Також, підлягає врахуванню й те, що  відповідно до ст. 18 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», приписано, що фінансові санкції застосовуються виключно до уповноважених банків та суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на підставі агентських угод з уповноваженими банками, тоді як позивач є небанківською фінансовою установою.
          Натомість, відповідальність за визначене в акті перевірки правопорушення, встановлена ст. 17 Закону № 265/95-ВР, яка, однак, в контексті заявлених порушень, відповідачем застосована так і не була.
Колегія суддів, за наслідком розгляду апеляційної скарги підтримує висновок суду першої інстанції про те, що, у даному випадку, відповідачем було протиправно застосовано до позивача штрафні санкції за ст. 18 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Правова позиція по подібним правовідносинам висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.07.2020 у справі         № 826/9164/17.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування/зміни оскаржуваного рішення.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.          
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,
        
   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2020 - залишити без змін.

          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                                      О.М. Ганечко

Судді                                                                                                                         В.В. Кузьменко

                                                                                                                       О.І. Шурко