ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/2215/20                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Катющенко В.П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  17 вересня 2020 року                                                                                         м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Оксененка О.М., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва  від 04 червня 2020 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Київхліб» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ

Приватне акціонерне товариство «Київхліб» (надалі за текстом - «ПрАТ «Київхліб») звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування: податкового повідомлення-рішення № 0006421401 від 17.10.2019 р. про збільшення суми грошового зобов`язання із сплати податку на прибуток на 13  608 299 грн.; податкового повідомлення-рішення № 0006431401 від 17.10.2019 р. про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 10  509  630 грн.; податкового повідомлення-рішення № 0006411401 від 17.10.2019 р. про збільшення суми грошового зобов`язання із сплати податку на додану вартість на 16  434  107 грн.; податкового повідомлення-рішення № 0006391401 від 17.10.2019 р. про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 1  226  076 грн.
На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що висновки контролюючого органу про безтоварність господарських операцій з ТОВ «Альфа Технолоджі» суперечать дійсним обставинам та спростовуються первинними документами.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва  від 04 червня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і ухвалити постанову про відмову у задоволенні позову.
Зокрема, скаржник звертає увагу на те, що у ПрАТ «Київхліб» відсутні складські свідоцтва, сертифікати якості, угоди щодо зберігання продукції та товарно-транспортні накладні.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач, наполягаючи на законності та обгрунтованості судового рішення зазначає, що в апеляційній скарзі не зазначено, які докази були неправильно дослідженні судом та у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що у період з 25.06.2019 р. по 11.09.2019 р. посадовцями Офісу великих платників податків ДПС проведено документальну позапланову  виїзну перевірку ПрАТ «Київхліб» з питань дотримання вимог податкового законодавства України при визначенні по взаємовідносинам з ТОВ «Альфа Технолоджі» за період травень, червень 2018 р. - показників декларації з податку на додану вартість, за півріччя 2018 р. - показників фінансової звітності з їх відображенням у деклараціях з податку на прибуток підприємств.
Результати перевірки оформлено актом № 68/28-10-05-01-03-13/00381574 від 18.09.2019 р.
Згідно цьому акту позивачем порушено вимоги ст.ст. 134, 198, 200 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») внаслідок чого: завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток на 10  509  630 грн; занижено податок на прибуток на 9  072  199 грн.; завищено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту на 1  226  076 грн.; занижено податок на додану вартість на 10  956  071 грн.
Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.
Відповідно до договору поставки № 110518/АТ-КХ від 11.05.2018 р. ТОВ «Альфа Технолоджі» зобов`язалось передати у власність ПрАТ «Київхліб» товар, а останнє - прийняти та оплатити його.
На підставі цього договору були виписані видаткові та податкові накладні на поставку; соняшникової олії на загальну суму 43  099  003 грн., у тому числі 7  183  167 грн. ПДВ; ячменю на суму 19  110  000 грн., у тому числі 3  185  000 грн. ПДВ; пшениці на суму 10  883  880 грн., у тому числі 1  813  980 грн. ПДВ.
Розрахунки позивач здійснив шляхом безготівкового перерахунку коштів, а сплачені суми включив до складу витрат та податкового кредиту.
Разом з тим, до перевірки не надані складські свідоцтва, сертифікати якості, угоди щодо зберігання продукції, товарно-транспортні накладні.
Крім того, відповідно до наданих документів постачання соняшникової олії відбулося на адресу: вул. Громадянська, 11 у м. Миколаєві де провадить діяльність ТОВ «Евері».
Разом з тим, останнє відмовило контролюючому органу у надання інформації про отримання товару.
Так само і ячмінь згідно первинних документів було поставлено на адресу ПАТ «Христинівський комбікормовий завод», проте останнє визнано банкрутом.
За даними ухвали Печерського районного суду м. Києва від 30.07.2018 р. у справі № 757/36535/18-к та ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 25.03.2019 р. у справі 752/564/19 ТОВ «Альфа Технолоджі» є «сумнівним» суб`єктом господарської діяльності.
Також, аналіз даних Єдиного державного реєстру податкових накладних свідчить, що ТОВ «Альфа Технолоджі» придбавало соняшникову олію, ячмінь та пшеницю у ТОВ «Рімейк Плюс», ТОВ «Торес Лейтед», ТОВ «Міністрой».
Водночас, у ТОВ «Рімейк Плюс» не має необхідних основних фондів та трудових ресурсів для здійснення вказаних операцій.
Крім того, контрагенти контрагентів ТОВ «Рімейк Плюс» проданий останньому товар не придбавали та не вирощували, тобто наявний «обрив» ланцюга постачання.
Аналогічна ситуація вбачається із Єдиного державного реєстру податкових накладних і щодо придбання товару у ТОВ «Торес Лейтед» та ТОВ «Міністрой». 
Із наведеного Офіс великих платників податків ДПС дійшов висновку про те, що ПрАТ «Київхліб» здійснювало діяльність спрямовану на отримання від ТОВ «Альфа Технолоджі» податкової вигоди шляхом оформлення нереальних господарських операцій.
З урахуванням зазначеного відповідачем прийнято: податкове повідомлення-рішення № 0006421401 від 17.10.2019 р. про збільшення суми грошового зобов`язання із сплати податку на прибуток на 13  608 299 грн., у тому числі 9  072  199 грн. за основним платежем та 4  536  100 грн. за штрафними санкціями; податкове повідомлення-рішення № 0006431401 від 17.10.2019 р. про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 10  509  630 грн.; податкове повідомлення-рішення № 0006411401 від 17.10.2019 р. про збільшення суми грошового зобов`язання із сплати податку на додану вартість на 16  434  107 грн., у тому числі 10  956  071 грн. за основним платежем та 5  478  036 грн. за штрафними санкціями; податкове повідомлення-рішення № 0006391401 від 17.10.2019 р. про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 1  226  076 грн.
Згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Пунктом 135.1 статті 135 визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Пункт 4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31 грудня 1999 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за № 27/4248, визначає об`єкт витрат, як продукцію, роботи, послуги або вид діяльності підприємства, які потребують визначення пов`язаних з їх виробництвом (виконанням) витрат.
Згідно пункту 6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Відповідно до пункту 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат. До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.
Пунктом 12 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» до складу до складу прямих матеріальних витрат віднесено вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.
Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Відповідно до підпунктів 2.1, 2.2 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704,  первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.
За змістом наведених правових норм витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.
На підтвердження товарності укладених угод позивачем було надано копії: договору поставки № 110518/АТ-КХ від 11.05.2018 р.; специфікацій; видаткових накладних; актів приймання-передачі; платіжних доручень; податкових накладних; карток аналітичних рахунків у яких відображено зміни у структурі активів та зобов`язань ПрАТ «Київхліб», а також договорів комісії, актів приймання-передачі, контракту, вантажних митних декларацій про подальшу реалізацію придбаного товару, які свідчать що зобов`язання між позивачем та його контрагентом виконувались у повному обсязі.
Таким чином, у ПрАТ «Київхліб» наявні всі необхідні документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для формування витрат та податкового кредиту, а аналіз наданих позивачем первинних документів свідчить про дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум витрат та податкового кредиту по операціям з ТОВ «Альфа Технолоджі».
Складські свідоцтва, сертифікати якості, угоди щодо зберігання продукції та товарно-транспортні накладні не є первинним документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і не надання їх під час перевірки не може свідчити про фіктивність господарської операції.
Помилковим є посилання відповідача на те, що ТОВ «Альфа Технолоджі» є фігурантом у кримінальному провадженні, оскільки сама по собі зазначена обставина не свідчить про безтоварність укладених угод та не може бути підставою для позбавлення позивача права на формування витрат та податкового кредиту.
Колегія суддів не приймає в якості доказу твердження відповідача про те, що при дослідженні ланцюга постачання товару встановлено його «обрив».
При дослідженні факту здійснення господарської операцій оцінюватися повинні, перш за все, відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Відносини ж між іншими учасниками поставок товарів, робіт та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між позивачем та його контрагентами. 
Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв`язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні.
Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.
Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.
Водночас, у цій справі відповідачем не доведено, а судом першої інстанції не встановлено обставин, які б беззаперечно свідчили про неправомірність формування покупцем витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість по операціях з ТОВ «Альфа Технолоджі».
Відтак, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ 

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва  від 04 червня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Постанова складена в повному обсязі 22 вересня 2020 р.

Головуючий                    суддя                                        І.О.Лічевецький

суддя                                        В.П.Мельничук

суддя                                        О.М.Оксененко