ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/1040/20 Головуючий у 1-й інстанції: Бугрименко В.В.
Номер провадження: 33/819/280/20                                         Доповідач: Калініна О.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі судді Калініної О.В., при секретарі    Осипенко С.С.за участю адвоката Литвиненка О.О.особи, відносно якої складено протоколпро адміністративне правопорушення -  ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Литвиненка Олексія Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Білозерського районного суду Херсонської області від 30 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,-
                                ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Білозерського районного суду Херсонської області від 30 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.
Адвокат Литвиненко О.О. подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 в якій просить постанову судді від 30.06.2020 року відносно ОСОБА_1 скасувати.
Посилається на те, що постанова не відповідає вимогам закону, винесена без всебічного, повного, об`єктивного розгляду справи та підлягає скасуванню через грубе порушення процесуальних прав ОСОБА_1 а також прав захисника.
Зазначає, що судом було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про виклик свідків, які привезли ОСОБА_1 додому, а також у витребуванні відеозаписів у поліцейських, та копій журналу виклику патрульної служби, де зафіксований факт, що поліція приїхала за викликом, а не зупиняла транспортний засіб.
Захисник зазначає, що під час розгляду справи, судом не було встановлено чи рухався автомобіль чи стояв, чи взагалі міг рухатися, чи був ОСОБА_1 поряд з автомобілем, чи був він такою особою, на яку не розповсюджуються ПДР.
В судовому засіданні були надані пояснення про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а відпочивав вдома, по приїзду поліції до його будинку, правоохоронці покликали його до транспортного засобу і склали протокол у присутності сусідів( які були свідками) з якими за годину до цього у ОСОБА_2 була неприємна сутичка.
Однак, на думку захисника, при оцінці цих пояснень судом не було враховано те, що під час складання протоколу не було дотримано вимоги при його оформленні, оскільки у протоколі не вказано звідки і куди рухався транспортний засіб, також не відображено підстави з яких правоохоронці знаходилися поблизу авто.
       Захисник вважає, що зі змісту протоколу неможливо встановити порядок засвідчення стану алкогольного сп`яніння, а відтак, на думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим, таким, що складений із грубими порушеннями.
       Стверджує, що поліцейськими не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі, при цьому, що правоохоронці мали направити водія до закладу охорони здоров`я. 
       З огляду на те, що поліцейськими не було запропоновано ОСОБА_1 проти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а тому на думку апелянта, у даному випадку не може наставати відповідальність ОСОБА_1 .
       Стверджує, що відсутність у матеріалах справи рапорту поліцейського, доводить те, що транспортний засіб поліцейськими не зупинявся , а тому усі дії правоохоронців не можуть бути визнані законними, з огляду на принцип «плоду отруєного дерева» про що наголошував ЄСПЛ. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги також посилається на рішення ЄСПЛ у справі «Делькур проти Бельгії», «Гофман проти Німеччини».
Під час апеляційного розгляду адвокат Литвиненко О.О. та ОСОБА_1 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків. 
Як слідує зі змісту постанови від 30.06.2020 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 30 березня 2020 року о 18 год. 20 хв., по вулиці Квіткова в с. Чорнобаївка Херсонської області, керував автомобілем ЗАЗ 1103, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, тим сам вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Частиною першою ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, а так само відмова особи, що керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Під керування транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу (руху транспортного засобу за допомогою двигуна), незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції не дотримався вищезазначених вимог закону, належним чином не з`ясував обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Як видно із матеріалів справи, заперечуючи винуватість ОСОБА_1 , адвокат Литвиненко О.О. посилався на те, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд, так як не керував транспортним засобом, поліцейські його не зупиняли. На час приїзду поліцейських він перебував вдома. 
Суд відкинув такі доводи сторони захисту, та зазначив, що вони є голослівними, на доведення вказаної обставини не надано жодного доказу. 
За правилами ч 2. ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. 
Як видно зі справи, на доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП поліцейським надано протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 205974, в якому зазначено, що ОСОБА_1 30.03.2020 року по вул. Квіткова в с. Чорнобаївка керував автомобілем ЗАЗ 1103, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився. До протоколу додано письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Інших доказів не надавалося.
Вказаних у протоколі свідків не було допитано в суді першої інстанції, суд послався у постанові на їх письмові пояснення.
Під час апеляційного розгляду апелянтами не було заявлено клопотання про допит цих свідків. 
В апеляційному суді допитано поліцейського ОСОБА_5 , що склав вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення, зважаючи на те, що він викликався судом першої інстанції, проте на виклик не з`явився. 
Поліцейський ОСОБА_5 показав, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 поліцейськими не зупинявся, вони приїхали за викликом згідно повідомлення інших осіб щодо керування ОСОБА_1 автомобілем. На час їх прибуття автомобіль стояв припаркований.
Відомості про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем внесені ним до протоколу з пояснень громадян, які перебували на місці виклику.
Відео та фото фіксація правопорушення ним не здійснювалася.
Письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , підписи яких містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, відображають лише відомості про те, що ці свідки були запрошені 30.03.2020 року працівниками поліції в якості свідків, після чого в їх присутності було запропоновано ОСОБА_1 пройти обстеження за допомогою алкотестера чи у медичному закладі, але останній відмовився.
Жодного посилання на те, що ці свідки були очевидцями керування транспортним засобом ОСОБА_1 30.03.2020 року о 18.20 год. по вул. Квіткова, як вказано у протоколі, пояснення цих свідків не мають.
Зважаючи на викладене, слід дійти висновку, що належними та допустимим доказами не спростовано доводи ОСОБА_1 про те, що коли під`їхали поліцейські він не керував транспортним засобом, перебував за місцем знаходження належної йому земельної ділянки. 
Таким чином, достовірно не встановлено, що ОСОБА_1 керував вказаним автомобілем, до протоколу не додано пояснення осіб, які були очевидцями керування ним транспортним засобом та здійснювали виклик поліції, хоча факт керування транспортним засобом є першочерговим при вирішенні питання щодо проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки огляд на стан сп`яніння може бути застосований тільки щодо водія.
Враховуючи, що провадження у справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом лише в межах фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та на підставі наданих органом поліції доказів, а вихід за вказані межі є недопустимим, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані по даній справі докази не підтверджують обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме щодо керування ОСОБА_1 автомобілем.
Оскільки суд повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, апеляційний суд вважає, що за цим стандартом доказування не було доведено винуватість   ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.  
Зважаючи на викладені обставини, а також з огляду на вимоги ст. 130 КУпАП, згідно яких за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння несе відповідальність особа, яка керує транспортним засобом, що не було доведено належними та допустимим доказами, постанова суду від 30.06.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, оскільки інші доводи апеляційної скарги не є прийнятними. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Литвиненка О.О. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Білозерського районного суду Херсонської області від 30 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Копію постанови направити учасникам справи відповідно до ст. 295 КУпАП.

Суддя
Херсонського апеляційного суду (підпис) О.В. Калініна