Справа № 345/653/20 
Провадження № 22-ц/4808/784/20 
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої                Пнівчук О.В.
суддів:                        Мелінишин Г.П., Томин О.О.       
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного центру зайнятості на рішення Калуського міськрайонного суду від 21 квітня 2020 року, в складі судді Онушканича В.В., у справі за позовом Івано-Франківського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про повернення допомоги по безробіттю,
в с т а н о в и в :
У лютому 2020 року Івано-Франківський обласний центр зайнятості (далі Івано-Франківський ОЦЗ) звернувся в суд до ОСОБА_1 про повернення допомоги по безробіттю у сумі 29025,43 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 04 липня 2019 року до них з вимогою працевлаштуватись звернулась ОСОБА_1 , яка отримала статус безробітної 09 липня 2019 року та з 16 липня 2019 року їй призначено виплату допомоги по безробіттю.
У заяві про надання статусу безробітної від 09 липня 2019 року ОСОБА_1 підтвердила той факт, що пенсію на пільгових умовах та за вислугу років їй не призначено, зобов`язалась своєчасно подавати відомості щодо зміни що впливають на умови виплати матеріального забезпечення, погодила індивідуальний план працевлаштування безробітного, що підтвердила своїм особистим підписом.
Однак, згідно інформації Калуського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомлено, що ОСОБА_1 одержує дострокову пенсію за віком, як мати інваліда з дитинства з 26 лютого 2016 року.
Позивач, посилаючись на те, що ОСОБА_1 перебуваючи на обліку в Калуській міськрайонній філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості і отримуючи допомогу по безробіттю, не повідомила, що з 26 лютого2016 року отримує дострокову пенсію за віком. Відповідачка за період з 16 липня 2019 року по 03 листопада 2019 року одночасно отримала і допомогу по безробіттю і пенсію. 
У зв`язку з цим, 04 листопада 2019 року працівниками центру було складено акт №1089 про надання особою недостовірних відомостей в період перебування на обліку в Калуській міськрайонній філії центру зайнятості, а також прийнято рішення про припинення допомоги по безробіттю та припинення реєстрації, однак ОСОБА_1 відмовилася від підписання даного акту.
Позивач, посилаючись на те, що ОСОБА_1 добровільно повернути незаконно отримані кошти в сумі 29025,43 грн не бажає, просив стягнути з відповідачки кошти та судові витрати по справі.
Рішенням Калуського міськрайонного суду від 21 квітня 2020 року в задоволенні позову Івано-Франківського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про повернення допомоги по безробіттю відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доказів здійснення виплати ОСОБА_1 допомоги по безробіттю внаслідок недобросовісності з боку набувача майна, зловживання та подання недостовірних даних для безвідмовного отримання статусу безробітної, позивачем не надано.
В апеляційній скарзі представник Івано-Франківського ОЦЗ посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Представник апелянта зазначив, що 04 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Калуської міськрайонної філії Івано-Франківського ОЦЗ за сприянням у працевлаштуванні. З 09 липня 2019 року їй надано статус безробітної та з 16 липня 2019 року призначено виплату допомоги по безробіттю.
У заяві про надання статусу безробітного від 09 липня 2019 року ОСОБА_1 підтвердила власним підписом той факт, що пенсію на пільгових умовах та за вислугу років їй не призначено.
Однак, згідно інформації Калуського відділу обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області встановлено, що ОСОБА_1 одержує дострокову пенсію за віком, як мати інваліда з дитинства з 26 лютого 2016 року.
На думку представника апелянта, оскільки ОСОБА_1 призначено дострокову пенсію за віком, як матері інваліда з дитинства з 26 лютого 2016 року, то відповідно до чинного законодавства вона не мала права на отримання статусу безробітної особи та на призначення виплати допомоги по безробіттю.
За період з 16 липня 2019 року по 03 листопада 2019 року ОСОБА_1 виплачено суму допомоги по безробіттю у розмірі 29025,43 грн, а вказана сума вважається безпідставно набутою, оскільки її набуттю сприяло умисне невиконання ОСОБА_1 своїх обов`язків та зловживання ними, а саме неповідомлення про отримання пенсії.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними. Вважає, що будучи застрахованою в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, вона мала право у відповідності до ст. 47 Конституції України на соціальний захист в разі втрати роботи, який гарантований загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням. 
Посилання позивача на те, що нею надано неправдиві відомості під час реєстрації не відповідає дійсності, оскільки працівниками центру зайнятості було здійснено перевірку з використанням відомостей з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, і таких порушень виявлено не було.Її вини у нарахуванні спірних коштів не було,  так само відсутні і будь-які недобросовісні дії з її боку з цього приводу. 
Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга Івано-Франківського обласного центру зайнятості на рішення Калуського міськрайонного суду від 21 квітня 2020 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судоверішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права іздотриманням норм процесуального права.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`сованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Судове рішення вищезазначеним вимогам відповідає.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи що 09.07.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Калуської міськрайонної філії Івано-Франківського ОЦЗ із заявою про надання їй статусу безробітної (а.с.8).
Наказом Калуської міськрайонної філії Івано-Франківського ОЦЗ №НГ 190716 від 16.07.2019 року відповідачці ОСОБА_1 розпочато виплату допомоги по безробіттю (а.с.13).
Наказом Калуської міськрайонної філії Івано-Франківського ОЦЗ №НГ 191104 від 04.11.2019 року відповідачці припинено виплату допомоги по безробіттю з 04.11.2019 року, у зв`язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання відповідачу статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття (а.с.14-18).
В ході перевірки достовірності даних, наданих відповідачкою, було отримано лист №888 від 23.10.2019 року з Калуського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) про те, що безробітна ОСОБА_1 з 26.02.2016 року одержує дострокову пенсію за віком, як мати інваліда з дитинства (а.с.13), про що було складено відповідний Акт № 1089 від 04.11.2019 року про надання особою недостовірних відомостей про зайнятість в період перебування на обліку в центрі зайнятості та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с. 14).
Звертаючись з позовом до суду, позивач посилався на недобросовісність дій відповідачки, які полягали у приховуванні факту призначення їй пенсії при зверненні із заявою про надання статусу безробітної та виплати допомоги по безробіттю, що потягло за собою неправомірну виплату такої допомоги.
Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Так, відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.
Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.
В силу вимог ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яка визначає права, обов`язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Статтею 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.
Так, відповідно до цієї статті не підлягають поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, але за умови відсутності: а) рахункової помилки зі сторони платника; б) недобросовісності з боку набувача.
При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Суд першої інстанції правильно зазначив про те, що посилання позивача щодо повідомлення відповідачкою недостовірних даних, що спонукали до надання їй статусу безробітної та виплати відповідної допомоги, є недоведеними та спростовуються запереченнями відповідача про те, що пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років, порядок призначення яких врегульований ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» їй не призначено, натомість вона отримує дострокову пенсію за віком на підставі п.3 ч.1 ст.115 вищезазначеного закону.
Суд дійшов правильного висновку про те, що про відсутність прямого умислу в наданні недостовірної інформації відповідачем також вказує і той факт що при заповненні реєстраційних документів уповноважений працівник звіряє з даними реєстру інформацію, і така інформація щодо отримання пенсії ОСОБА_1 там була зазначена, однак у відповідального працівника з цього приводу не виникло жодних питань і він не був позбавлений права перевірити під час прийняття рішень про надання статусу безробітного і призначення допомоги по безробіттю цю інформацію самостійно.
Таким чином, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 при зверненні та подачі документів до Калуської міськрайонної філії центру зайнятості умисно приховала факт отримання нею дострокової пенсії за віком з метою незаконного отримання допомоги по безробіттю, не найшли свого підтвердження.
Тому правильними є посилання міського суду на рішення Європейського суду з прав людини у справі RYSOVSKYY v. UKRAINE (Рисовський проти України) заява № 29979/04, відповідно до якого ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.
Таким чином, суд повно і правильно встановивши обставини справи та застосувавши при вирішенні спірних правовідносин положення ст.1215 ЦК України, та обґрунтовано відмовив Івано-Франківському ОЦЗ в задоволенні позову.
Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).
Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.
Керуючись ст.ст. 374-375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного центру зайнятості залишити без задоволення, арішення Калуського міськрайонного суду від 21 квітня 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, у випадках передбачених п.2 ч.3 ст. 379 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  
Повний текст постанови складено 08 липня 2020 року.

Головуюча                                                        О.В. Пнівчук
Судді:                                                                Г.П. Мелінишин
О.О. Томин