У х в а л а  
 
10 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 642/6433/18
провадження № 61-11206 ск 20
 
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 17 червня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВЕНЕРГОРЕМОНТ» про стягнення заборгованості по заробітній платі та добовим витратам,
 
В с т а н о в и в:
 
17 липня 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду  м. Харкова від 31 жовтня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 17 червня 2020 року.
 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 17 червня 2020 року, і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі.
 
Натомість, у касаційній скарзі ОСОБА_1 просив звільнити його від оплати судового збору з підстав, указаних в пункті 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»».
 
У пункті 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»» визначено, що від оплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року в справі № 12-301гс18 дійшла висновку, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.
 
Позивачем у даній справі, крім інших позовних вимог, заявлено також вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в розмірі 59 423,44 грн та 16 643,28 доларів США в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ, які не входять до переліку позовних вимог, визначених Законом України «Про судовий збір»», при пред`явленні яких судовий збір не сплачується.
 
Відповідно до положень частини другої статті 416 ЦПК України та частини першої статті 417 ЦПК України висновок Великої Палати Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися норма матеріального права, є обов`язковим для застосування судами.
 
Таким чином, слід відмовити заявнику у звільненні від оплати судового збору в частині оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанції щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.
 
Отже, при поданні даної касаційної скарги ОСОБА_1 необхідно надати докази оплати судового збору у встановленому розмірі щодо відповідних майнових вимог (або надати докази щодо наявності, зокрема, права на звільнення заявника від оплати судового збору з підстав, визначених законом).
 
Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви у даній справі).
 
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня            2018 року становив 1 762,00 грн.
 
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
Відповідно до статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого НБУ на день сплати.
 
У відповідності до змісту позовних вимог, позивач, звертаючись до суду із позовом, заявив, зокрема, майнову вимогу (стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в сумі 59 423,44 грн та 16 643,28 доларів США в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ), а тому ОСОБА_1 має надати докази оплати судового збору за подання касаційної скарги щодо даної вимоги, у розмірі згідно даних оспорюваних сум та враховуючи вимоги Закону України «Про судовий збір».
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007.
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати оригінал документа, що підтверджує його сплату.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. За змістом частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 необхідно залишити без руху з наданням йому можливості усунути вищевказані недоліки.
 
На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
У х в а л и в:
 
Залишити без руху касаційну  ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 17 червня 2020року, та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 12 жовтня        2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          В. М. Ігнатенко