Ухвала
Іменем України
3 вересня 2020 року
м. Київ
справа №149/11/20          
провадження № 51- 3356 ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової 
палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                            ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 27 травня 2020 року, якою залишено без зміни вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10 березня 2020 року,
встановив:
Ухвалою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 21 липня 2020 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У зазначений строк захисник ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції зі скаргою на виконання ухвали Верховного Суду від  21 липня 2020 року, в якій ним не зазначено належних обґрунтувань та конкретних вимог до суду касаційної інстанції. 
Суд, перевіривши касаційну скаргу та надані скаржником матеріали, дійшов висновку про те, що скаргу захисника ОСОБА_4 слід повернути з таких підстав.
Так, касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю його скарги вимогам пунктів 4 і 5 ч.2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), якими передбачено, що  у касаційній скарзі повинно бути зазначено:
– обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення;
– вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
При цьому, в ухвалі від 21 липня 2020 року суд касаційної інстанції зазначив про те, що захисник ОСОБА_4 в мотивувальній частині скарги не погоджувався з ухвалою апеляційного суду та, в тому числі  із вироком суду першої інстанції, оскільки зазначав про не врахування судами обох інстанцій даних про особу обвинуваченого при призначенні покарання, посилався на розгляд провадження у відсутності сторін, однак вимогу про зміну судового рішення та застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст.75 КК, зазначив лише щодо ухвали апеляційного суду, яка на думку Суду, з урахуванням ст.436 КПК не є конкретною до суду касаційної інстанції. 
Крім того, Суд зазначив в ухвалі, що захисник ОСОБА_4 у скарзі не погоджуючись в цілому із вироком суду першої інстанції та ухвалою апеляційного суду не навів переконливих обґрунтувань про те, в чому саме полягає незаконність та необґрунтованість судових рішень, з огляду на зазначені порушення, зокрема не вказав, які норми процесуального закону не дотримано судами обох інстанцій при перегляді даного провадження, що могли вплинути чи вплинули на ухвалення законних і обґрунтованих рішень.  
Відповідно до ч. 1 ст.436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу  – без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.
Захисник ОСОБА_4 на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 21 липня 2020 року подав пояснення до касаційної скарги разом із копіями судових рішень та зазначив про те, що ним були наведені у касаційній скарзі усі обґрунтування щодо неврахування судами першої й апеляційної інстанцій даних про особу засудженого ОСОБА_5 , зокрема, позитивні характеристики з місця проживання та роботи, що на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, які мали б бути достатньою переконливою підставою для застосування положень ст.75 КК.
Однак, не врахувавши положення зазначеної норми КПК захисник у своїх поясненнях не зазначив конкретно вимоги до суду касаційної інстанції  в частині зміни або скасування судових рішень, з якими він не погоджувався як в попередній касаційній скарзі так і не погоджується  в поясненнях до скарги. 
Крім того, скаржник не навівналежних обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних  ним судових рішень, а саме не зазначив, які норми процесуального закону під час розгляду кримінального провадження були порушені судами обох інстанцій, з огляду на наведені у касаційній скарзі посилання на розгляд провадження у відсутності сторін, та яким чином зазначене порушення могло вплинути або вплинуло на обґрунтованість та законність судових рішень. 
За таких обставин захисник ОСОБА_4 не усунув в повному обсязі недоліки, зазначені у вищезазначеній ухвалі касаційного суду.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою захисника ОСОБА_4 .  
На підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З урахуванням наведеного, касаційна скарга подана без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК та підлягає поверненню.
Прохання у касаційній скарзі захисника про розгляд провадження з участю засудженого  ОСОБА_5 , у даному провадженні може бути вирішено судом касаційної інстанції лише у разі відкриття касаційного провадження за скаргою. 

Проте, Судом не встановлено підстав для відкриття провадження.   

Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 27 травня 2020 року, якою залишено без зміни вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10 березня 2020 року, повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                         ОСОБА_3