ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 серпня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 189/1494/19 (2-а/189/240/19)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів:  
                                        судді-доповідача  Чумака С.Ю.,
                                                   суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Степаненка Костянтина Олександровича 
на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2019 року у справі № 189/1494/19 (2-а/189/240/19) (суддя І інстанції – Пустовар О.С.)
за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Степаненка Костянтина Олександровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови, винесеної інспектором роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Степаненком Костянтином Олександровичем, серії ЕАВ № 1462565 від 28.08.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпП.
Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2019 року позов задоволений.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що позивач у своєму позові не заперечує факту перевезення великогабаритного вантажу без супроводження автомобілем прикриття. Відповідно до п. 27 постанови КМУ № 30 супровід автомобілем прикриття обов`язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 метри чи довжина 24 метри. Згідно з даними дозволу № 13128901-1373 НГ ширина вантажу становить 3,75 м., відтак автомобіль супроводження (прикриття) є обов`язковим. 
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ
28 серпня 2019 року інспектором роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Степаненком Костянтином Олександровичем винесено постанову серії ЕАВ № 1462565, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, за те, що о 04 год. 37 хв., керуючи транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGХ 26.480, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки TAD CLASSIC 30-3, номерний знак НОМЕР_2 на на 77 км, автомобільній дорозі М-03 Київ-Харків, Київська область, Баришівський р-н, м. Березань перевозив вантаж ширина якого перевищувала 2,6 м. без дозволу з органами поліції, чим порушив п. 22.5 ПДР України, Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами. (а.с. 5)
Законність та обґрунтованість зазначеної вище постанови є предметом спору у цій справі.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що факт перевищення ширини вантажу нормативно встановлених розмірів жодними доказами не підтверджено, відтак дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови серії ЕАВ № 1462565 від 28.08.2019. Також суд зауважив, що відповідно до оскарженої постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за перевезення вантажу, який за шириною перевищував 2,6 м., без дозволу з органами поліції. Разом з тим, до позивачем надано копію дозволу № 13128901-1373 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, строк дії якого з 19.08.2019 року по 02.10.2019 року, відповідно до якого вантажному автомобілю МАN, державний номерний знак НОМЕР_1 , з причіпом TAD, державний номерний знак НОМЕР_2 , дозволено перевозити вантаж - довжиною 22 м., шириною 3,75 м., висотою 4,49 м., загальною вагою 40 т., з навантаженням на найбільш навантажену вісь 11 т., вантаж виступає за задній габарит ТЗ 3,0 м.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ
Приписами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30 (далі-Правила).
Згідно п. 2 Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Відповідно до п.п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.01.2001 року № 1306 (далі – ПДР України) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги – 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь – 11 т (для автобусів, тролейбусів – 11,5 т), здвоєні осі – 16 т, строєні – 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь – 11 т, здвоєні осі – 18 т, строєні – 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Згідно з п. 27 Правил, затверджених постановою КМУ № 30, супровід автомобілем прикриття обов`язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 чи довжина 24 метри.
Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП) органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення правил перевезення вантажу.
Статтею 132-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.
Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Колегія суддів зауважує, що відповідачем не надано до судів обох інстанцій жодних доказів в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують порушення позивачем Правил дорожнього руху, що вантаж, який перевозився бу великогабаритним, та для перевезення якого необхідне відповідне документальне супроводження, а також відсутність у позивача такого дозволу (фото, відеозапис тощо).
Відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується також і змістом оскарженої постанови, у якій не зазначено жодного доказу, який додається до цієї постанови. 
Апеляційний суд зауважує, що саме по собі описання адміністративного правопорушення у оскаржуваній постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Судова колегія наголошує, що в силу статті 77 КАС України обов`язок доказування у даній справі покладено саме на відповідача як суб`єкта владних повноважень, тобто позивач не повинен доводити відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.
Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання. 
З огляду на це, відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, а саме перевезення вантажу, ширина якого перевищувала 2,6 метри, без дозволу з органами поліції, однак не надав ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції жодних доказів на підтвердження вказаних обставин.
У той же час, у позові позивач вказує, що  28.08.2019  здійснював перевезення вантажу відповідно до дозволу № 13128901-1373 НГ, який і додав до позову.
Так, в матеріалах справи, на аркуші справи 8, наявна копія дозволу № 13128901-1373 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, строк дії якого з 19.08.2019 року по 02.10.2019 року, згідно якого, вантажному автомобілю МАN, державний номерний знак НОМЕР_1 , з причіпом TAD, державний номерний знак НОМЕР_2 , дозволено перевозити вантаж - довжиною 22 м., шириною 3,75 м., висотою 4,49 м., загальною вагою 40 т., з навантаженням на найбільш навантажену вісь 11 т., вантаж виступає за задній габарит ТЗ 3,0 м. 
Як у відзиві на позов, так і в апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на правомірність винесеної ним постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, вказує, що транспортний засіб, яким керував позивач потребував супроводу автомобілем прикриття, оскільки ширина вантажу згідно з даними дозволу №13128901-1373 НГ становить 3,75 м.
Такі доводи апелянта правового значення для вирішення справи не мають, оскільки позивач не притягувався до відповідальності за перевезення вантажу без супроводження автомобілем прикриття.
ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідачем не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме, здійснення перевезення вантажу, ширина якого перевищує 2,6 метри, без дозволу з органами поліції, а тому судом першої інстанції оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення скасована правомірно.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до вимог та норм матеріального і процесуального права, відтак підстави для його скасування  відсутні, у зв`язку з цим, відповідно до ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін.
На підставі викладеного, керуючись статтями 286, 242, 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Степаненка Костянтина Олександровича залишити без задоволення. 
Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2019 року у справі № 189/1494/19 (2-а/189/240/19) залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

  Суддя-доповідач                                                            С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                            І.В. Юрко