Справа № 464/1651/20                                        Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З. 
Провадження № 33/811/901/20                                         Доповідач: Галапац І.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі:
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 12 червня 2020 року, -
з участю захисника правопорушника - адвоката Геші І.Ю., 
       правопорушника ОСОБА_1 ,
встановив:
цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.
Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави. 420,40 грн. судового збору.
Згідно постанови судді, ОСОБА_1 22 березня 2020 року о 13:50 год. по вул. Стрийській, 69 у м. Львові, керував автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення координації рухів, неприродня блідність обличчя, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння згідно встановленого законом порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 "Правил дорожнього руху".
В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що рішення суду є незаконним, таким що прийняте судом всупереч імперативним нормам Конституції України та КУпАП, на підставі недійсних доказів, без належного мотивування, висновки суду не підтверджуються матеріалами справи.
Зазначає, що відеозапис з нагрудних камер не може бути доказом.
Вважає, що суд, відшуковуючи докази його вини, вибірково здійснив їх оцінку та не надав оцінку його поясненням, поясненням свідка ОСОБА_2 , запереченням захисника того факту, що він - ОСОБА_1 надав згоду на проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння під час складення протоколу, проте поліцейський відмовився направити його в медичний заклад для проведення такого, що підтверджується відеозаписом події номер 0134І@ НОМЕР_2 , який записано 22.03.2020 о 14.33 хв. починаючи з 2 хв. 30 секунду та його поясненнями в протоколі, де зазначено, що він 22 березня 2020 року спиртні напитки не вживав і наркотичні засоби також, окрім цього, інспектор відмовив йому надати тест на алкоголь, а також проїхати в лікарню для експертизи.
Також акцентує, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.
Просить скасувати постанову Сихівського районного суду м. Львова та ухвалити нову постанову, якою закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та виступ його захисника - адвоката Геші І.Ю., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, окрім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Диспозицією ст. 130 КУпАП, окрім іншого, передбачено настання адміністративної відповідальності особи як за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відмова від огляду на стан сп`яніння є самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка не потребує додаткового підтвердження факту перебування такої в стані наркотичного сп`яніння.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги правопорушника ОСОБА_1 , останній оспорює факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та одночасно доводить свою невинуватість у керуванні транспортним засобом в стані сп`яніння, що не було предметом розгляду в районному суді, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 174867 від 22 березня 2020 року, складеного за порушення вимог п.2.5 «Правил дорожнього руху», згідно якого, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Так, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у постанові, обґрунтований наявними в матеріалах справи доказами, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким суддя районного суду дала належну правову оцінку, мотивувавши це в своїй постанові, зокрема, що стосується і направлення в медичний заклад ОСОБА_1 , з чим погоджується і апеляційний суд.
Підстави, які б давали можливість суду апеляційної інстанції вважати зазначені в рішенні суду докази сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки такі узгоджуються між собою.
Також, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно оцінив показання ОСОБА_1 про заперечення вини у вчиненні адміністративного правопорушення, як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене.
Крім цього, дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складання протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 і ст. 266 КУпАП.
Відтак, апеляційний суд вважає, що зазначене спростовує доводи апеляційної скарги правопорушника щодо його невинуватості у порушенні п.2.5 «Правил дорожнього руху» і приходить до висновку, що суддя районного суду підставно притягнула ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, обравши стягнення в межах санкції даної статті, яке відповідає вимогам ст. 23 КУпАП.
Виходячи з наведеного, постанова судді місцевого суду є законною і суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для її скасування та закриття провадження в справі.
         Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
постановив:
апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 12 червня 2020 року відносно останнього - без зміни.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати 
з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду    Галапац І.І.