Справа № 450/3913/19                         Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський  М.О. 
Провадження № 33/811/769/20                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

24 липня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 грудня 2019 року відносно  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн. (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік .
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь держави 384,20 грн. судового збору.
Згідно з постановою судді, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 197377 від 04.11.2019 року, водій ОСОБА_1 04.11.2019 року о 04 год. 20 хв. на а/д Західний обхід м. Львова 0 км + 500 м, керував транспортним засобом «ЗАЗ» н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «DRAGER ALKOTEST 6820» № НОМЕР_2 0191, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 грудня 2019 року, скасувати постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 грудня 2019 року, а провадження по справі закрити.
Вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також у зв`язку із порушенням норм матеріального і процесуального права.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.
Вказує на те, що розгляд справи здійснювався без участі ОСОБА_1 , останньому не було надано можливості надати пояснення, тим самим позбавив його права на справедливий та неупереджений розгляд даної справи. Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції позбавив особу, яка притягається до адміністративної відповідальності можливості скористатися послугами захисника. Також вказує на те, що під час розгляду матеріалів адміністративної справи не розглядалось питання про передачу матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу.
Також, на думку апелянта, судом першої інстанції не зазначено та невраховано особу порушника, його майновий стан, пом`якшуючих обставин при обранні виду адміністративного стягнення.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апелянт вказує на те, що розгляд справи відбувався у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, повістки про виклик в судове засідання в суд першої інстанції ОСОБА_1 не отримував. Про притягнення його до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 стало відомо після накладення арешту на його майно та заблокування банківської картки. Оскаржувану постанову апелянт отримав лише 16.05.2020 року, а тому просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 грудня 2019 року та рахувати його з моменту отримання зазначеної постанови.
Захисник – адвокат Курілець А.І. 22.07.2020 року надіслав на адресу Львівського апеляційного суду клопотання, в якому зазначає, що подану апеляційну скаргу підтримують в повному обсязі, просять її задоволити, а справу розглянути без участі скаржника, у зв`язку із неможливістю прибути в судове засідання.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 грудня 2019 року. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 197377 від 04.11.2019 року (а.с.2); роздруківкою результату тесту № 638 з приладу «Drager Alkotest 6820», що є додатком до протоколу, з результатом тесту 0,61 проміле (а.с.1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3); поясненнями свідків  ОСОБА_2  та ОСОБА_3  даними на місці вчинення правопорушення. 
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Щодо посилань апелянта про те, що суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції врахував докази, які містяться в матеріалах справи та інші обставини, які мали місце в даній справі.
При цьому, слід зауважити, що ОСОБА_1 в повному обсязі отримав можливість реалізувати надані йому права, що передбачені ст. 268 КУпАП, подавши апеляційну скаргу на судове рішення, проте будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його захисником Курілець А.І. - надано не було.
Обираючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, урахував дані про особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, та в межах безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Відтак, апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.    
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 грудня 2019 року.
Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          М.Ф. Романюк