ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1112/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №691/179/15-ц Категорія: 304090200 	Савенко О. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       30 липня 2020 року м. Черкаси
Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Новікова О.М., Вініченка Б.Б., Нерушак Л.В., за участю секретаря Чуйко А.В. 	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу  представника ОСОБА_1  - адвоката Клименка Ігоря Івановича  на рішення Городищенського районного суду  Черкаської області від 15 березня 2016 року у справі за позовом  Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
                                        в с т а н о в и в :
У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк», банк) звернувся із вказаним позовом до відповідачів, мотивуючи це тим, що 19 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним інвестиційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 10 100 доларів США, зі сплатою 12 % річних, строком до 19 грудня 2011 року .
19 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній зобов`язався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором.
08 грудня 2011 року на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги ПАТ «УкрСиббанк» відступило, а ПАТ «Дельта Банк» прийняло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту від 19 грудня 2006 року та договором поруки від 19 грудня 2006 року, укладеними з відповідачами.
Позивач вказав, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав у зв`язку з чим, станом на 17 листопада 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 222 475 грн. 59 коп., з яких: 141 927 грн. 73 коп. – тіло кредиту; 80 547 грн. 85 коп. – відсотки.
З таких підстав ПАТ «Дельта Банк» просило суд стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором від 19 грудня 2006 року в розмірі 222 475 грн. 59 коп.
Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 15 березня 2016 року позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 19 грудня 2006 року у розмірі 222 475 грн. 59 коп., що складається тіло кредиту – 141 927 грн. 73 коп., відсотків – 80 547 грн. 85 коп.
Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» судові витрати в розмірі 2 854 грн. 76 коп.
Задовольняючи позов ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 як позичальник, належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання по кредитному договору, що призвело до утворення заборгованості. Відповідно до закону та умов договору поруки відповідач ОСОБА_1 , як поручитель, зобов`язався нести солідарну відповідальність за невиконання позичальником кредитних зобов`язань. Тому наявні підстави для стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості в розмірі, визначеному позивачем.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Клименка Ігоря Івановича, звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати як незаконне, необґрунтоване, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. По справі ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, не звернув уваги на те, що він як відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, призначений на 15 березня 2016 року.
Також судом не враховано, що в матеріалах справи відсутні докази направлення ПАТ «УкрСиббанк» або ПАТ «Дельта Банк» на поштову адресу ОСОБА_1 , як поручителя, повідомлення про зміну кредитора в зобов`язанні по кредитного договору від 19 грудня 2006 року.
Судом не враховано, що якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення кредитних коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання в повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.
Також в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження суми заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «УкрСиббанк» на момент переходу прав вимоги по кредитному договору від 19 грудня 2006 року від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк». ПАТ «Дельта Банк» не надав суду належних доказів виникнення та існування заборгованості ОСОБА_2 в заявленому розмірі або взагалі у межах будь-яких зобов`язань, які могли б бути підставою для задоволення позову.
Апелянт посилається також на те, що пропуск позивачем шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, під час якого кредитор не пред`явив вимоги до поручителя, є підставою для припинення поруки. Договором поруки не встановлено строк, після закінчення якого порука припиняється, а тому підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.
Так, судом встановлено, 19 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11099114000, за яким позичальник отримав грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 10 100 доларів США, на споживчі цілі на строк до 18 грудня 2011 року .
Пунктом 1.3.1 кредитного договору передбачено за використання кредитних коштів протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,00 % річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.9.1 договору.
Відповідно до п. п. 1.3.3, 1.3.4 договору, нарахування процентів здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів НБУ України та чинного законодавства. Строк сплати процентів: з 01 по 10 (включно) кожного місяця, наступного за тим, за яким були нараховані банком такі проценти.
Пунктом 4.1 договору передбачено, що позичальник зобов`язується використовувати кредит на зазначені в договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти, комісії та інші платежі у порядку та терміни встановлені договором.
У пункті 1.2.2 договір про надання споживчого кредиту №11099114000 від 19 грудня 2006 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , сторони погодили, що ОСОБА_2 зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни встановлені графіком погашення кредиту (Додаток « 1 до договору) , але  не пізніше 18 грудня 2011 року  .
Одночасно, з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 19 грудня 2006 року було укладено договір поруки № 11099114000/3.
У пунктах 1.3-1.4 договору поруки визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.
У випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за основним договором кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов`язковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом) ( п. 2.2 договору поруки).
У пункті 3.1 договору поруки встановлено, що він набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором.
08 грудня 2011 року на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги ПАТ «УкрСиббанк» відступило, а ПАТ «Дельта Банк» прийняло право вимоги по усім кредитним та забезпечувальним договорам укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» і фізичними особами, у тому числі за договором про надання споживчого кредиту від 19 грудня 2006 року та договором поруки від 19 грудня 2006 року , укладеними з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Відповідно до Акту прийому передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року , складеного 13 лютого 2012 року, ПАТ «УкрСиббанк» передав, а ПАТ «Дельта Банк» прийняв документи щодо стягнення заборгованості боржників, а саме: ОСОБА_2 , номер кредитного договору 11099114000.
Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором  від 19 грудня 2006 року № 11099114000.
Відповідно до довідки про заборгованість, наданої банком, станом на 17 листопада 2014 року позичальник має заборгованість у розмірі 222 475 грн. 59 коп., що складається з: тіло кредиту – 9 254, 78 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті становить 141 927 грн. 73 коп., відсотків – 5 252,34 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті становить 80 547 грн. 85 коп.
17 січня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» направило на адресу ОСОБА_2 досудову вимогу, в якій просив боржника розглянути претензію в строки передбачені законодавством та договором та сплатити заборгованість, яка залишена без задоволення боржником.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
За приписами статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Даючи оцінку доводам апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.
Апелянт у скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю як відносно його, як поручителя, так і відносно самого боржника ОСОБА_2 . При цьому обґрунтовує це відсутністю належного письмового доказу, яким підтверджується сума заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «УкрСиббанк» на момент переходу прав вимоги по кредитному договору до ПАТ «Дельта Банк». Також надана банком довідка про розмір заборгованості не містить деталізованого розрахунку заборгованості по тілу кредиту та відсоткам по місяцям починаючи з 19 грудня 2006 року по 17 листопада 2014 року, тобто не може бути належним та допустимим доказом.
Як вбачається з матеріалів справи рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 15 березня 2016 року в листопаді 2016 року було оскаржено боржником ОСОБА_2 , який свою незгоду з рішенням обґрунтував спливом строку позовної давності, а також тим, що банк неправильно нарахував заборгованість по кредиту.
Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 20 березня 2017 року рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 15 березня 2016 року скасовано в частині вирішення позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості з поручителя ОСОБА_1 . У задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року задоволено касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк». Рішення апеляційного суду Черкаської області від 20 березня 2017 року скасовано та залишено в силі рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 15 березня 2016 року.
Суд касаційної інстанції вказав на те, що апеляційний суд вийшов за межі апеляційної скарги боржника та вирішив питання стосовно поручителя.
Задовольняючи позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачі заборгованості, суд першої інстанції, виходив із того, що боржник не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором від 19 грудня 2006 року, а оскільки ОСОБА_1 згідно договору поруки став поручителем за виконання боржником умов кредитного договору, тому він несе солідарну відповідальність перед банком за неналежне виконання умов кредитного договору.
Проте районний не врахував положення ч. 4 ст. 559 ЦПК України, щодо стягнення заборгованості із поручителя.
За змістом частини вказаної вище норми закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Як встановлено судом строк виконання кредитних зобов`язань боржником закінчився 19 грудня 2011 року, що передбачено п. 1.2.2. кредитного договору. З позовом до суду банк звернувся лише у лютому 2015 року, тобто з пропуском 6-місячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України.
Отже порука в данному випадку є припиненою і в цій частині апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Що стосується розміру заборгованості, яка визначена судом до стягнення з боржника, в також підстави задоволення позову в цій частині, то колегія суддів враховує, що це питання було предметом дослідження суду касаційної інстанції, який визнав цей розмір обгрунтованим. Апеляційний суд вважає неможливим змінити вказану суму і погоджується з рішенням суду першої інстанції в цій частині.
Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що судом було розглянуто справу без відповідача, оскільки останній не був належним чином повідомлений про розгляд справи, призначений на 15 березня 2016 року, оскільки в матеріалах справи маються докази, а саме заперечення на позовну заяву, заява про відкладення розгляду справи та заява про зупинення провадження у справі, що відповідач знав про справу, яка перебуває у Придніпровському районному суді і він є відповідачем. Крім того, судові повідомлення про розгляд справи були направленні на адресу, яка вказана відповідачем в запереченні та заявах, які були подані до суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, рішення районного суду в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1  на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За звернення з апеляційною скаргою скаржником сплачено судовий збір в розмірі 3337,14 грн. двома квитанціями: від 20.03.2020 №0.0.1655862027.1 на суму 2224,75 грн. та від 22.06.2020 №0.0.1745594546.1 на суму 1112,39 грн.
У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги половина сплаченого судового збору підлягає до стягнення на користь апелянта з позивача.
Керуючись ст.ст.  35, 258, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 15 березня 2016 року скасувати в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат.
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1  судові витрати в розмірі 1668,57 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 30 липня 2020 року.

Судді: