ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 серпня 2020 року           справа №200/14491/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача: Казначеєва Е.Г., суддів: Арабей Т.Г., Гайдара А.В., секретаря судового засідання Харечко О.П., за участю представника відповідача Сенникова А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 р. у справі № 200/14491/19-а (головуючий І інстанції Молочна І.С.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
                                                        В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» (далі – позивач, ТОВ «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі – відповідач, ГУ ДПС у Донецькій області), в якому просило: визнати протиправними та скасувати податкових повідомлень-рішень від 20 серпня 2019 року № 0175814605, № 0175794605.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року позов задоволено, а саме суд: визнав протиправними та скасував податкове повідомлення-рішення № 0175814605 від 20 серпня 2019 року, яким зобов`язано сплатити штраф за платежем з орендної плати з юридичних осіб у сумі 25730 гривень 62 копійки;  визнав протиправними та скасував податкове повідомлення-рішення № 0175794605 від 20 серпня 2019 року, яким зобов`язано сплатити штраф у розмірі за платежем з орендної плати з юридичних осіб у сумі 17821 гривень 94 копійки;  стягнув з Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Проектно-будівельне підприємство “Азовінтекс” суму судового збору у розмірі 1921 гривня.
Відповідач, не погодившись з таким рішенням, подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що місто Маріуполь не входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, отже позивач відповідно до ст. 6, 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII  (далі  Закон № 1669-VII) не звільняється від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності та не скасовується орендна плата.
Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.
Представник позивача у судове засідання не з`явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ТОВ “Проектно-будівельне підприємство “Азовінтекс”, зареєстровано в якості юридичної особи 04 червня 1996 року, включено до ЄДРПОУ 30 жовтня 2004 року за № 12741200000000442 та перебуває на обліку в Головному управлінні Державної податкової служби у Донецькій області.
Позивач є платником плати за землю щодо земельних ділянок, які розташовані на Лівобережному районі міста Маріуполь.
Податкові зобов`язання з плати за землю у платника податків виникли на земельні ділянки комунальної власності Маріупольської міської ради, які перебувають в користуванні позивача, що відповідачем не заперечується.
16 лютого 2016 року позивачем надано звітну декларацію з орендної плати за землю за 2016 рік (Орджонікідзевський р-н) та задекларовано податкове зобов`язання з орендної плати за землю в розмірі 788601,85 грн., по 65716,85 грн. щомісяця та 65716,83 грн. в останній місяць. Декларація прийнята відповідачем про що надіслано квитанцію №2 від 22 лютого 2016 року, присвоєно №9022170388.
14 квітня 2017 року позивачем подано уточнюючий розрахунок з орендної плати за землю за 2016 рік по земельним ділянкам, які розташовані у  Орджонікідзевському р-ні м. Маріуполя   та зменшена сума податкового зобов`язання до 444683, 83 грн.
В картці особового рахунку з орендної плати за землю 14 квітня 2017 року відповідачем здійснено коригування показників та зменшено суму податкових зобов`язань на 343918, 02 грн.
17 лютого 2017 року позивачем подано декларацію з орендної плати за землю за 2017 рік по земельним ділянкам, які розташовані у  Лівобережному районі (Орджонікідзевському р-ні) м. Маріуполя  та визначено податкове зобов`язання з орендної плати за землю в сумі 835917, 96 грн., щомісячна плата становить суму 69659, 83 грн. Декларація прийнята відповідачем, про що надіслано квитанцію №2 та присвоєно номер декларації 9022473445. 
20 липня 2017 року позивачем подано уточнюючу декларацію з орендної плати за землю за 2017 рік та збільшено суму податкового зобов`язання, загальна сума зобов`язань склала 1311020,97 грн. Декларація прийнята відповідачем, про що свідчить квитанція №2 та присвоєно №9141410670. 
16 лютого 2018 року позивачем подано звітну декларацію з орендної плати за землю за 2018 рік та визначено податкове зобов`язання з орендної плати за землю в сумі 1644734,42 грн., щомісячна плата становить суму 137061,20 грн. Декларація прийнята відповідачем, про що надіслано квитанцію №2 та присвоєно номер декларації 9023215165. 
Отже, сума самостійно розрахованих податкових зобов`язань з орендної плати за землю з урахуванням уточнюючого розрахунку складає 444683,83 грн. 
Позивачем платіжними дорученнями від 30 січня 2018 року №3110 сплачено орендну плату за землю за грудень 2017 року у сумі 137531,68 грн., від 27 квітня 2018 року №3499 сплачено орендну плату за землю за березень 2018 року у сумі 137061,20 грн., від 29 травня 2018 року №466 орендну плату за землю за квітень 2018 року у сумі 137061,20 грн., від 27 червня 2018 року орендну плату за землю за травень 2018 року у сумі 137061,20 грн., від 30 липня 2018 року №839 орендну плату за землю за червень 2018 року у сумі 137061,20 грн., від 29 серпня 2018 року №1098 орендну плату за землю за липень 2018 року у сумі 137061,20 грн., від 28 вересня 2018 року №1291 орендну плату за землю за серпень 2018 року у сумі 137061,20 грн., від 28 листопада 2018 року №1739 орендну плату за землю за жовтень 2018 року у сумі 137061,20 грн., від 26 жовтня 2018 року №1529 орендну плату за землю за вересень 2018 року у сумі 137061,20 грн., від 27 грудня 2018 року №1986 орендну плату за землю за листопад 2018 року у сумі 137061,20 грн. (а.с.126- 136 том 1)
Відповідно до картки особового рахунку у 2018 році відповідачем здійснено зарахування платежів по зобов`язанням 2018 року в погашення боргу за 2016 рік, а саме: 30 січня 2018 року сплачено 137531,68 грн. погашено декларація 2016 року на суму 135500,00 грн. та пені на суму 2031,68 грн.; 02 березня 2018 року сплачено 137061,2 грн. погашено декларація 2016 року на суму 132200,64 грн. та пені 4860, 56 грн.; 28 березня 2018 року сплачено 137061,2 грн. погашено декларація 2016 року на суму 137061,2 грн.; 27 квітня 2018 року сплачено 137061,2 грн. погашено декларація 2016 року на суму 137061,2 грн.; 29 травня 2018 року сплачено 137061,2 грн. погашено декларація 2016 року  на суму 127864,55 грн.; 27 червня 2018 року сплачено 137061,2 грн. погашено декларація 2016 року  на суму 57685,42 грн.
Отже, загальна сума зарахованих відповідачем в погашення податкових зобов`язань за 2016 рік склала 727373,01 грн. 
Таким чином, різниця між самостійно задекларованими зобов`язаннями та сплаченими позивачем за 2016 рік складає 282689,18 грн. та нараховано пеню у сумі 136832,77 грн.
Відповідачем було здійснено зарахування платежів по зобов`язанням 2018 року:
-В погашення боргу 27 червня 2018 року сплачено 137061,2 грн. які були зараховані: декларація 2016 року  на суму 57685,42 грн.; в погашення фінансових санкцій за податковим повідомленням-рішенням від від 08 вересня 2016 року № 003241200 в розмірі 9196, 65 грн.; в погашення зобов`язання 2017 року 70179,13 грн.
При цьому, постановою Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року по справі №805/1485/17-а, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року, було скасовано податкове повідомлення-рішення 08 вересня 2016 року №0003241200.
-30 липня 2018 року сплачено 137601,02 грн. погашено податкові зобов`язання 2017 року на суму 69140,53 грн., та пені в розмірі 67920,67 грн.
-29 серпня 2018 року сплачено 137061,2 грн. зараховано в погашення пені.
-28 вересня 2018 року сплачено 137061,2 грн. зараховано в погашення пені.
-29 жовтня 2018 року сплачено 137061,2 грн. зараховано в погашення пені.
-28 листопада 2018 року сплачено 137061,2 грн. зараховано в погашення пені 68922, 69 грн. та 68138, 51 грн. в погашення податкових зобов`язань 2017 року.
-27 грудня 2018 року сплачено 137061,2 грн. зараховано в погашення податкових зобов`язань 2017 року.
01 квітня 2019 року скасовано нарахування у минулому році погашеної пені у сумі 548026, 96 грн. за рахунок виниклої переплати було погашено пеня за минулі періоди у сумі 357304, 61 грн., та 190722, 35 грн. зараховано в погашення податкового боргу за 2017 рік. 
Отже, відповідаем зарахувано в погашення суми боргу 2016 року в розмірі 282689,18 грн., 9196,65 грн. які були зараховані в погашення скасованої фінансової санкції та зарахування коштів в погашення пені в розмірі 357304,61 грн. за наявності боргу з основного платежу.
Актом № 1067/05-99-46-05/05-583/24155/428 від 13 серпня 2019 року про результати камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання з орендної плати за землю з юридичних осіб квітень-травень 2018 року Товариства з обмеженою відповідальністю “Проектно-будівельне підприємство “Азовінтекс” встановлено, що платником порушено терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання за квітень-травень 2018 року по орендній платі за землю з юридичних осіб протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 та пунктом  287.3 статті 287 Податкового кодексу України.
Відповідачем на підставі висновків акту № 1067/05-99-46-05/05-583/24155/428 від 13 серпня 2019 року винесено:
- податкове повідомлення-рішення від 20 серпня 2019 року № 0175814605, яким на підставі ст..126 ПК України за затримку на 394 календарних дні сплати (погашення) грошового зобов`язання у сумі 128653,10 гривень за платежем з орендної плати з юридичних осіб  зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу у сумі 25730 гривень 62 копійки. З розрахунку штрафних (фінансових) санкцій до акту камеральної перевірки  вбачається грошове зобов`язання у сумі 128653,10 гривень за платежем з орендної плати з юридичних осіб за податковою декларацією від 16.02.2018 № 9023215165 датою виконання 30.06.2018 погашено 29.07.2019. (а.с.11-12).
- податкове повідомлення-рішення від 20 серпня 2019 року № 0175794605, яким на підставі ст..126 ПК України за затримку на 425 календарних дні сплати (погашення) грошового зобов`язання у сумі 89109,70 гривень за платежем з орендної плати з юридичних осіб зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу  у сумі 17821 гривень 94 копійки. З розрахунку штрафних (фінансових) санкцій до акту камеральної перевірки  вбачається грошове зобов`язання у сумі8 9109,70 гривень за платежем з орендної плати з юридичних осіб за податковою декларацією від 16.02.2018 № 9023215165 датою виконання 30.05.2018 погашено 29.07.2019. (а.с.13-14).
06 вересня 2019 року позивач звернувся до відповідача зі скаргою (вих. № 522/301-06) на податкові повідомлення-рішення № 0175814605, № 0175794605 від 20 серпня 2019 року.
06 листопада 2019 року відповідач прийняв рішення (вих. № 80505/6/99-00-08-05-05) про результати розгляду скарги, відповідно до якого залишив податкові повідомлення-рішення № 0175814605, № 0175794605 від 20 серпня 2019 року, а скаргу без задоволення.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року, визнано незаконними дії ГУ ДПС у Донецькій області щодо зарахування коштів в погашення суми боргу за 2016 рік в розмірі 282 689,18 грн. гривень, зарахування коштів в погашення скасованої фінансової санкції в розмірі 9 196,65 гривень, зарахування коштів в погашення пені в розмірі 357 304,61 гривні, зобов`язано ГУ ДПС у Донецькій області здійснити коригування показників картки особового рахунку платника податків з орендної плати за землю ТОВ “Азовінтекс” шляхом скасування (вилучення) зарахованої суми коштів спрямованих в погашення суми боргу за 2016 рік в розмірі 282 689,18 грн. гривень, в погашення скасованої фінансової санкції в розмірі 9196,65 гривень, в погашення пені в розмірі 357 304,61 грн.
Задовольняючи позовні вимоги суд дійшов висновку, що в період з 2014 року позивач відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі - Закон № 1669-VII) був звільнений від сплати орендної плати з юридичних осіб та земельного податку.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Так, відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України (далі – ЗК України) використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України  передбачено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Згідно з п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. 
Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Тобто, суми податкових зобов`язань, самостійно задекларовані платником податком у податковій звітності, є узгодженими грошовими зобов`язаннями з певного податку.
При цьому у відповідності до абз.1 п.50.1 ст.50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Статтею 102 ПК України, в свою чергу, визначається строк у 1095 днів, що відраховується від дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.
Отже, пунктом 50.1 статті 50 ПК України надається платнику податків право на надання уточнюючих податкових декларацій у межах строку, встановленого статтею 102 цього Кодексу.
Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).
Згідно п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
На підставі пункту 288.7 статті 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.
Відповідно до пункту 286.2 статті 286 ПК України платники плати за землю самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.
Згідно пункту 287.3 статті 287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Отже, землекористувач має сплачувати податкове зобов`язання з орендної плати за земельні ділянки, задеклароване ним у податковій звітності на поточний рік рівними частками щомісячно у строк до 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
При цьому, власники землі та землекористувачі мають право подати уточнюючий розрахунок до податкової декларації в передбачений законодавством строк. 
14.04.2014 року набрав чинності Указ Президента України від 14.04.2014 року №405/2014, яким уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року “Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України” та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.
15.10.2014 року набрав чинності Закон № 1669-VII, який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.
Статтею 2 вказаного Закону на час проведення антитерористичної операції встановлено мораторій на виконання договірних зобов`язань та на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними та іншими договірними зобов`язаннями, зокрема юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.
Статтею 6 вказаного Закону (в редакції до 08.06.2016), під час проведення антитерористичної операції звільнено суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.
Статтею 7 вказаного Закону (в редакції до 08.06.2016),  скасовано на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб`єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.
Відповідно до ч. 1 – 3 ст. 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1669-VII, цей Закон, зокрема втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 “Прикінцеві та перехідні положення” цього Закону.
Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.
Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.
Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, був затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р, дію якого зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р. Вказаний Перелік втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, що затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р.
До вказаних Переліків у спірний період було внесено, зокрема м. Маріуполь Донецької області, де зареєстрований та здійснює свою господарську діяльність позивач.
Враховуючи наведене з 14.04.2014 було скасовано орендну плату за користування державним та комунальним майном суб`єктам господарювання.
Разом з цим, відповідно до статті 6 вказаного Закону (в редакції після 08.06.2016), звільнити суб`єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону.
Відповідно до статті 7 вказаного Закону (в редакції після 08.06.2016),  скасувати суб`єктам господарювання орендну плату за користування державним та комунальним майном, розташованим в населених пунктах, згідно з переліками, передбаченими частиною 4 статті 4 цього Закону.
Статтею 7 вказаного Закону (в редакції після 20.04.2017), скасування орендної плати за користування державним та комунальним майном і концесійного платежу за право на створення (будівництво) та/або управління (експлуатацію) державним та комунальним майном
Скасувати орендну плату за користування державним та комунальним майном і концесійний платіж за право на створення (будівництво) та/або управління (експлуатацію) державним та комунальним майном суб`єктам господарювання, розташованим у населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною 4 статті 4 цього Закону.
Відповідно до частини 4 статті 4 цього Закону (в редакції після 08.06.2016),  перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.
Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення»  були затверджені Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та Перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, до яких не внесено м. Маріуполь.
Отже, з 08.06.2016– дня набрання чинності Законом України “Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування” (Закон України №1365-VІІІ від 17.05.2016 року) яким внесено зміни до статті 6 та 7 Закону № 1669-VII, позивач від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності вже не звільнений.
Тобто період, протягом якого позивач звільнений від сплати земельного податку та орендної плати за землю є з 14.04.2014 по 07.06.2016 включно.
Матеріали справи свідчать, що спірними податковими повідомленням-рішенням до позивача застосовано штрафні санкції за порушення терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання за квітень-травень 2018 року по орендній платі за землю з юридичних осіб, тобто, по за межами періоду скасування орендної плати за користування державним та комунальним майном визначених Законом.
Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо звільнення позивача на період проведення АТО від сплати орендної плати за користування земельною ділянкою державної та комунальної власності відповідно до статті 6 та 7 Закону № 1669-VII за період після 08.06.2016, є помилковим.
Разом з цим, суд зазначає наступне.
Позивач як платник податків, який з 14.04.2014 по 07.06.2016 був звільнений від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, мав право на зменшення (шляхом виключення) задекларованих зобов`язань з орендної плати за земельні ділянки в не залежності від дати подання уточнюючого розрахунку, оскільки законом був звільнений від сплати таких зобов`язань. Право на податкову пільгу реалізовано позивачем шляхом подання уточнюючих розрахунків до декларацій. 
Як визначено пунктом 87.1 статті 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Сплата грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.
Пунктом 87.2 статті 87 ПК України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
На підставі пункту 87.9 статті 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
Згідно пункту 131.2 статті 131 ПК України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі №200/13008/19-а, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року, визнано незаконними дії ГУ ДПС у Донецькій області щодо зарахування коштів в погашення суми боргу за 2016 рік в розмірі 282 689,18 грн. гривень, зарахування коштів в погашення скасованої фінансової санкції в розмірі 9 196,65 гривень, зарахування коштів в погашення пені в розмірі 357 304,61 гривні, зобов`язано ГУ ДПС у Донецькій області здійснити коригування показників картки особового рахунку платника податків з орендної плати за землю ТОВ “Азовінтекс” шляхом скасування (вилучення) зарахованої суми коштів спрямованих в погашення суми боргу за 2016 рік в розмірі 282 689,18 грн. гривень, в погашення скасованої фінансової санкції в розмірі 9196,65 гривень, в погашення пені в розмірі 357 304,61 грн.
Судами було встановлено, що відповідачем не надано жодного доказу правомірності зарахування в рахунок заборгованості з орендної плати за землю за 2016 рік  727373,01 грн. замість самостійно узгоджених позивачем 444683, 83 грн. В порушення пункту 131.2 статті 131 ПК України податковим органом за рахунок переплати протиправно погашено за минулі періоди пеню у сумі 357304, 61 грн., замість погашення податкових зобов`язань. На підставі встановлених обставин справи суди дійшли до висновку, що відповідач не довів правомірність своїх дій щодо зарахування коштів в погашення суми боргу за 2016 рік, в погашення скасованої фінансової санкції, в погашення пені, отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.
Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Актом перевірки було встановлено, що грошове зобов`язання за податковою декларацією від 16.02.2018 № 9023215165 за платежем з орендної плати з юридичних осіб за травень 2018 року датою виконання 30.06.2018 погашено 29.07.2019, за квітень 2018 року датою виконання 30.05.2018 погашено 29.07.2019. 
Судовими рішеннями у справі №200/13008/19-а, встановлено, що контролюючий орган протиправно здійснював зарахування сплачених в 2018 році позивачем в рахунок поточних зобов`язань  з орендної плати за землю коштів в погашення суми боргу за 2016 рік в розмірі 282 689,18 грн. гривень, скасованої фінансової санкції в розмірі 9196,65 гривень, в погашення пені в розмірі 357 304,61 гривні. 
З урахуванням наведеного та матеріалів справи, на час проведення перевірки та прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, подальша сплата позивачем поточних зобов`язань зараховувалась відповідачем в погашення заборгованості без врахування вищезазначених висновків суду. Отже, відповідачем фактично порушена черговість погашення податкового боргу. 
Відтак, висновки відповідача щодо порушення позивачем терміну сплату самостійно визначеного грошового зобов`язання за травень 2018 року - 29.07.2019, за квітень 2018 року - 29.07.2019, є помилковими.
Таким чином, висновки акту перевірки № 1067/05-99-46-05/05-583/24155/428 від 13 серпня 2019 року щодо порушення позивачем терміну сплату самостійно визначеного грошового зобов`язання за квітень-травень 2018 року по орендній платі за землю з юридичних осіб протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 та пунктом  287.3 статті 287 Податкового кодексу України, гуртуються не на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин, оскільки, відповідачем не враховано вищезазначені обставини.
Відповідно до п.126.1 ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Підсумовуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку, що застосування до позивача податковими повідомленнями-рішеннями  від 20 серпня 2019 року № 0175814605, № 0175794605  штрафних санкцій на підставі пункту 126.1 статті 120 Податкового кодексу України, є  протиправним.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Оскільки суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та скасування податкових повідомлень-рішень від 20 серпня 2019 року № 0175814605, № 0175794605, однак неправильно застосовано норми матеріального права в частині визначення підстав для задоволення позову, тому в цій частині судове рішення підлягає зміні в мотивувальній частині, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги.
Керуючись статтями  308,  311,  315,  316,  317,  321,  322,  325,  327,  328,  329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                             ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 р. у справі № 200/14491/19-а - задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 р. у справі № 200/14491/19-а - змінити в мотивувальній частині щодо визначення підстав задоволення позову, виклавши її в редакції даної постанови.
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 р. у справі № 200/14491/19-а - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 25 серпня 2020 року.

Суддя-доповідач:                                                                          Е.Г. Казначеєв

Судді:                                                                                       А.В. Гайдар

                                                                                                     Т.Г. Арабей