Ухвала
іменем України

14 травня 2020 року
м. Київ

справа № 752/13469/18
провадження № 51-259 ск 20
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі: 
головуючого	ОСОБА_1 ,	
суддів	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,	
розглянув касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року та його захисника ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року.
Оскаржені судові рішення
1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Алексіївка Республіки Казахстан та жителя м. Києва, 
засуджено за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України (далі – КК) та призначено йому покарання на строк 4 роки позбавлення волі. Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
2. Суд визнав доведеним, що ОСОБА_7 12 вересня 2018 року близько 18:00, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись спільно зі своїми знайомими ОСОБА_6 і ОСОБА_4 , у маршрутному таксі побачили раніше невідомого їм ОСОБА_8 , майном якого вирішили заволодіти. ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , підійшов до              ОСОБА_8 та почав розмову, яка переросла в конфлікт. У подальшому даний конфлікт переріс у бійку, в результаті якої ОСОБА_6 наніс ОСОБА_8 один удар кулаком в обличчя. Після чого шляхом прикладання зусиль ОСОБА_6 разом із ОСОБА_4 , схопили ОСОБА_8 під руки та силою, проти волі останнього, під час зупинки маршрутного таксі, витягли його на вулицю. Після цього діючи за попередньою змовою між собою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 з метою подолання спротиву потерпілого, продовжили спільно наносити удари ногами та руками в область голови та тулуба ОСОБА_8 , тим самим застосувавши насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого. Подолавши опір останнього, ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які, в свою чергу, діяли повторно, відкрито викрали майно потерпілого, а саме гаманець, який для потерпілого матеріальної цінності не становить, в якому знаходилися грошові кошти у сумі 700 грн, мобільний телефон марки «Nomi 2», вартістю 1500 грн, «Power Bank» вартістю 400 грн. У подальшому ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , ігноруючи вимоги ОСОБА_8 зупинитися та повернути майно, з місця вчинення злочину зникли та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому, матеріальної шкоди на загальну суму 2600 грн. 
Вимоги і доводи, наведені в касаційній скарзі 
3.  У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність й невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, просить судові рішення щодо нього скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. 
4. Захисник ОСОБА_5 у своїй касаційній скарзі, поданій в інтересах ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
5. Свої вимоги мотивують тим, що суд апеляційної інстанції порушив вимоги статті 76 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) постановивши ухвалу від 19 грудня 2019 року незаконним складом суду, оскільки цей же склад суддів розглядав апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Оцінка суду
6.  Перевіривши доводи касаційних скарг сторони захисту, дослідивши додані до них копії судових рішень та інші документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
7.  Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412–414 цього ж Кодексу.
8. У статті 75 КПК зазначено обставини, що виключають участь судді у кримінальному провадженні. А у статті 76 КПК визначено вичерпний перелік випадків, коли повторна участь судді у кримінальному провадженні є недопустимою. Разом із тим, доводи касаційних скарг сторони захисту не містять посилання на обставини, які б згідно статті 75 КПК виключали участь зазначених у них суддів апеляційної інстанції у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_4 на вирок районного суду щодо нього чи на підставі статті 76 КПК свідчили б про недопустимість їх повторної участі у розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_4 та інших по суті.
9. Крім того, участь судді апеляційної інстанції у розгляді апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, постановленого під час судового провадження, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не є обставиною, яка виключає участь цього судді у розгляді цього ж кримінального провадження в суді апеляційної інстанції по суті, та не є істотним порушенням кримінального процесуального закону, як це намагається представити у касаційних скаргах сторона захисту.
10. Доводи касаційної скарги засудженого про суворість призначеного йому покарання є необґрунтованими. Як убачається з судових рішень, при призначенні ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією частини 2 статті 186 КК, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до статті 12 КК відноситься до тяжких злочинів, обставини вчинення злочину, дані про особу засудженого, який раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності, має постійне місце реєстрації, проте не має постійного місця проживання, одружений неофіційно, працював неофіційно, згідно з даними облікової документації на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання – добровільне відшкодування збитків потерпілому, та обставину, що обтяжує покарання – вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
11.  Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції в частині призначення засудженому покарання та не знайшов підстав для задоволення апеляційних скарг засудженого та його захисника. Касаційні скарги не містять переконливих доводів, які би давали підстави вважати, що покарання засудженому призначено з порушенням визначених у законі засад.
12.  Рішення апеляційного суду належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 419 КПК. 
З огляду на викладене касаційні скарги сторони захисту та додані до них матеріали не дають підстав для її задоволення, а тому у відкритті касаційного провадження відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 КПК слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_4 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від                         17 жовтня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року та його захисника на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

 

ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                ОСОБА_3