ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6350/20 Справа № 203/3115/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Колесніченко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.
 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство “Страхова компанія “ПЗУ Україна” про відшкодування збитків, спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство “Страхова компанія “ПЗУ Україна” про відшкодування збитків, спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
       В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 02.02.2016 року о 08.50 год. сталася дорожньо-транспортна пригода в м. Дніпропетровську по вул. Шмідта, 42 за участі а/м Тойота – Королла р/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , та а/м Міцубіші Галант р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який належить останньому на праві власності, та в результаті даної ДТП був пошкоджений автомобіль позивача. 
       16.02.2016 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська була винесена постанова, якою ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення. 
       Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована (страховик ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»), страховою компанією було виплачено страхове відшкодування в розмірі 50 000,00 грн. 
        Згідно висновку експерта-товарознавця №1302/16/16 вартість відновлювального ремонту складає 216 064,00 грн., витрати позивача на проведення ремонту склали 212850,00 грн., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи склали 900,00 грн.
       Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 163 750,00 грн (а.с.2-5).
       Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , де третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування збитків, спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди – задоволено повністю.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування збитків, спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 163 750,00 грн.
       Вирішено питання щодо судового збору (а.с.60-62).
       Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с.166-167).
Не погодившись з вказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.
ОСОБА_1 не погоджується з визначеним розміром вартості заподіяної матеріальної шкоди (а.с.172-177).
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що 02 лютого 2016 року о 08.50 год. у м. Дніпропетровську по вул. Шмідта, 42 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю а/м Тойота – Королла р/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , та а/м Міцубіші Галант р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який належить останньому на праві власності, та в результаті даної ДТП був пошкоджений належний позивачу автомобіль.
       16.02.2016 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська була винесена постанова, якою ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення; постанова набрала законної сили 27.02.2016 року (а.с.8).
       Власником автомобіля «Мицубиши Галант» р/н НОМЕР_2 є позивач на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 7).
       Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АЕ/3235919 (страховик ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»). Страховою компанією було виплачено страхове відшкодування в розмірі 50 000,00 грн.
       Згідно з калькуляцією/висновком № 1302/16/16 від 22 лютого 2016 року (а.с. 18-23) вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу змінюваних складних частин колісного транспортного засобу – автомобіля «Mitsubishi Galant» р/н НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, складає 95 562,28 грн. Відповідно до даного висновку величина матеріальної шкоди, спричиненої володільцю колісного транспортного засобу – автомобіля «Mitsubishi Galant» р/н НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, складає 95 562,28 грн.
       Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт від 25.03.2016 року вартість виконаних робіт по ремонту автомобіля «Mitsubishi Galant» р/н НОМЕР_2 складає 212 850,00 грн.
       Роботи за вказаним актом прийому-передачі в повному обсязі оплачені позивачем, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів №17 від 16 лютого 2016 року на суму 150 000,00 грн та №23 від 25 березня 2016 року на суму 62 850,00 грн.
       Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки з вини відповідача сталося ДТП, а вартість матеріального збитку, завданого позивачу перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн (ліміт відповідальності), тому з ОСОБА_1 як із винної особи підлягає стягненню на користь позивача різниця між здійсненим страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту автомобіля .
       Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції. 
       Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
       Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
       Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.
       Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
       Як зазначено в п.4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
       З матеріалів справи вбачається, що 16.02.2016 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська була винесена постанова, якою ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення; постанова набрала законної сили 27.02.2016 року (а.с.8).
       Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
       Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
       Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
       Встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АЕ/3235919 (страховик ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»), за яким страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн.
       Страховою компанією було виплачено страхове відшкодування в розмірі 50 000,00 грн.
       Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки завдана майну позивачки матеріальна шкода перевищує максимальний розмір страхової виплати, то вона має відшкодовуватись відповідачем, як різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
       Згідно з калькуляцією/висновком № 1302/16/16 від 22 лютого 2016 року (а.с. 18-23) вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу змінюваних складних частин колісного транспортного засобу – автомобіля «Mitsubishi Galant» р/н НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, складає 95 562,28 грн. Відповідно до даного висновку величина матеріальної шкоди, спричиненої володільцю колісного транспортного засобу – автомобіля «Mitsubishi Galant» р/н НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, складає 95 562,28 грн.
       Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт від 25.03.2016 року вартість виконаних робіт по ремонту автомобіля «Mitsubishi Galant» р/н НОМЕР_2 складає 212 850,00 грн.
       Роботи за вказаним актом прийому-передачі в повному обсязі оплачені позивачем, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів №17 від 16 лютого 2016 року на суму 150 000,00 грн та №23 від 25 березня 2016 року на суму 62 850,00 грн.
       Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивач довів вартість спричиненої матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, як різниця між здійсненим страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 162 850 грн.
       Крім того, позивачем сплачено за проведення автотоварознавчої експертизи 900,00 грн, що підтверджується наданою квитанцією від 22 лютого 2016 року, яка теж підлягає стягненню з відповідача.
       Доводи апеляційної скарги, щодо завищеного розміру вартості заподіяної матеріальної шкоди позивачеві в результаті дорожньо-транспортної пригоди колегія суддів відхиляє, оскільки відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. Не скористався відповідач своїм правом клопотати про призначення автотоварознавчої експертизи, з метою встановлення суми завданої матеріальної шкоди.
       Судом першої інстанції правильно вирішена справа, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, є правильним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
       Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
       Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
       Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.
       На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2016 року — залишити без змін. 
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
       Судді: