ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1397/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/1072/20 Категорія: 304090000 	Пироженко С.А. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       19 серпня 2020 року                                                                м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді секретар 	Сіренко Ю.В., Гончар Н.І. Попова М.В.	

учасники справи:
позивач (скаржник) - АТ КБ «Приватбанк»,
відповідач - ОСОБА_1 , 

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 19.06.2020 (повний текст складено 19.06.2020, суддя в суді першої інстанції Пироженко С.А.) у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, 

в с т а н о в и в :

у лютому 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь кредитну заборгованість за договором б/н від 11.07.2006 в сумі 8180,06 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, мотивуючи про те, що позичальник ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконала належним чином свої зобов`язання по кредитному договору, внаслідок чого у неї перед банком утворилася заборгованість, про стягнення якої банк порушує питання в даній справі. Відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем позичальника, який прийняв спадщину, отже має погасити наявний перед банком борг.
Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 19.06.2020 позов залишено без задоволення. Суд вказав, що позивачем не надано доказів того, яке саме майно прийняла у спадщину відповідач та чи покриє його вартість вимоги банку, що є необхідним для встановлення згідно вимог ст. 1282 ЦК України.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав 20.07.2020 через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги банку. В обґрунтування вказано на те, що в анкеті-заяві на одержання кредиту зазначено про наявність у позичальника у спільній власності нерухомого майна, яке мало ввійти до складу спадщини та вартість якого мала бути достатньою для задоволення вимог банку. Доводити обставини, щодо того, яке саме майно ввійшло до складу спадщини та було прийнято спадкоємцем, має останній, - висновок ВС від 18.09.2019 у справі 640/6274/16-ц. Прийняття спадкоємцем спадкового майна шляхом вступу в управління спадщиною у разі якщо має місце спільне проживання спадкодавця та спадкоємця є підставою для встановлення судом того, чи увійшло житло, в якому проживали сказані особи, до складу спадщини - ВС від 22.01.2020 у справі №603/2000/16-ц.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило. 

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При розгляді справи встановлено, що 11.02.2006 між ВАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» - позивач у справі) та ОСОБА_2 (позичальник) укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останньою заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.17). У цій заяві вказано, що кредитним лімітом є 2000,00 грн., погашення боргу здійснюється щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості, базова відсоткова ставка 36 % з розрахунку 360 днів у році. 
Дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послу складають договір про надання банківських послуг. У відповідності із цією заявою ОСОБА_2 ознайомилася із договором надання банківських послуг до його укладення і погодилася з його умовами. 
Також суду надано довідку про умови кредитування з використанням картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду», у якій вказано відсоткову ставку по кредитному договору, право банку нараховувати пеню та штрафи у разі прострочення позичальником здійснення чергових платежів. 
До кредитного договору банк додав Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщено на офіційному веб-сайті позивача.
Банк зазначає, що відповідач, одержавши кредитні кошти, не виконала належним чином своїх зобов`язань по їх поверненню, внаслідок чого в неї перед банком виникла заборгованість в сумі 8180,06 грн. по простроченому тілу кредиту.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник померла (а.с.37). Банк направив до нотаріальної контори претензію кредитора від 25.10.2018 у порядку ст. 1281 ЦК України. Згідно листа Другої черкаської державної нотаріальної контори від 22.01.2019 у відповідь на вказану претензію банку після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулася її дочка ОСОБА_1 (відповідач у справі).
За доводами позивача сума заборгованості в силу ст. 1281 ЦК України має бути стягнута зі спадкоємця позичальника.
При цьому обов`язок позичальника здійснювати погашення кредиту у строки та на умовах, визначених сторонами, встановлено розділом 1.1.2.1 наданих банком Умов.
Термі дії наданих позичальнику кредитних карток, по яким здійснювався обіг коштів (а.с.93-99) становить до 08.2019.
Розмір кредитного ліміту визначено в сумі 9000,00 грн. (а.с.100), яка була чинною на момент смерті позичальника.
Згідно п.1.1.60 Умов та правил надання банківських послуг прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту і не були повернуті в термін, передбачений договором.
При вирішенні спору в цій справі суд має встановити, чи обґрунтованими є твердження позивача про наявність заборгованості у позичальника у визначеному розмірі, чи дотримано кредитором порядку пред`явлення вимоги до спадкоємця боржника та чи достатньою є вартість успадкованого спадкоємцем боржника майна для задоволення вимог кредитора.
Правовідносини між сторонами у справі, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються наступними правовими нормами.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Тобто заборгованість по кредитному договору має входити до складу спадщини позичальника.
Відповідно до положень статті 1281 ЦК України у редакції на момент відкриття спадщини після смерті позичальника спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частини третьої статті 1269 ЦК України).
Далі, згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
За обставин цієї справи позивач звернувся до нотаріуса із претензією до спадкоємців боржника (в даному випадку це відповідач) у порядку та строки, передбачені статтею 1281 ЦК України (рік з моменту настання права вимоги, тобто закінчення строку дії кредитної картки), а тому відповідач відповідно до положень статті 1282 ЦК України зобов`язана задовольнити вимоги кредитора, в разі їх обґрунтованості, в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Вказані правові висновки зазначено в постановах ВС від 21.08.2019 у справі №320/6489/16-ц та від 28.08.2019 у справі №500/2593/15-ц.
З цих підстав апеляційний суд вважає, що позивач вірно звернувся з даним позовом про стягнення кредитної заборгованості до спадкоємця позичальника, яка прийняла спадщину.
Одночасно до перевірки підлягають обставини, щодо обґрунтованості тверджень позивача про наявність відповідної заборгованості у позичальника на день її смерті, яка б могла увійти до складу спадщини, що відкрилася в день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Правовідносини щодо одержання кредитних коштів, які мали місце між банком та позичальником ОСОБА_2 , врегульовуються наступним чином.
Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У даному випадку банк заявляє про наявність у позичальника заборгованості лише по тілу кредиту у розмірі, визначеному ще за життя позичальника, тобто фактично одержаним у коштам, та не ставить питання про стягнення нарахувань, згідно умов договору (відсотків, пені, штрафів тощо).
З цих підстав апеляційний суд вважає, що немає необхідності встановлювати дійсний зміст правовідносин між банком та позичальником щодо правомірності нарахувань на фактично наданий кредит, адже таких вимог позов не містить.
При цьому існування кредитних правовідносин вбачається з обігу коштів по картці позичальника, який за її життя був досить значним (а.с.93-99), та під сумнів сторонами не ставиться.
Також колегія суддів зауважує, що укладений кредитний договір від 11.02.2006 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним) у повному обсязі.
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а також те, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, апеляційний суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, що складається з тіла кредиту.
Такі висновки узгоджуються з практикою ВС у постанові від 12.02.2020 у справі №365/159/19.
Отже вимоги банку про стягнення кредитної заборгованості, що складається з 8180,06 грн. тіла кредиту є обґрунтованими.
Як вбачається з відомостей державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що міститься в матеріалах справи, позичальнику ОСОБА_2 за життя належала 1 / 2 частка квартири АДРЕСА_1 , загальною вартістю 76019 грн.
Відповідач ОСОБА_1 згідно заяви від 18.04.2018 (а.с.77) прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті позичальника ОСОБА_2 .
Таким чином є очевидним, що вартість успадкованого відповідачем у цій справі майна є достатньою для задоволення вимог кредитора спадкодавця, що свідчить про необхідність задоволення позовних вимог банку в цій справі, чого суд першої інстанції, при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 19.06.2020 у даній справі слід скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та прийняти постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 5255,00 грн. сплаченого за розгляд даної справи судами першої та апеляційної інстанцій судового збору.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

апеляційну скаргу - задовольнити.
Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 19.06.2020 у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - скасувати.
Позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити.        
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 8180,06 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 11.07.2006.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 5255,00 грн. судового збору.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 19.08.2020.

Суддя-доповідач                 

Судді