ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" серпня 2020 р.           Справа№ 910/451/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Дідиченко  М.А.
суддів:            Пашкіної С.А. 
          Кропивної Л.В. 
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця»
на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2020
у справі №910/451/20 (суддя Шкурдова Л.М.) 
за позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод»
до Акціонерного товариства «Українська залізниця»
про стягнення 20 031,12 грн., -

В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:

Короткий зміст позовних вимог
Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення неустойки в розмірі 20   031,12 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язку своєчасної доставки вантажу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.04.2020  року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» неустойку в розмірі 20   031,12 грн. та судовий збір в розмірі 2 102,00 грн.
Вказане рішення мотивоване тим, що позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю у розмірі 20 031,12 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2020 у справі № 910/451/20 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а саме рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт посилається на те, що позивачем були пред`явленні претензії з порушенням строку давності, встановленого статтями 47, 48 УМВС. А тому, на момент пред`явлення претензії позивачем було пропущено строк давності, встановлений УМВС для пред`явлення позову, що є підставою для відмови у позові. Також апелянт посилається на те, що вантаж за відправкою № 49486160 прийшов із продовженням строку доставки відповідно до ст. 24 УМВС, а тому відсутня відповідальність перевізника.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/451/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча суддя; судді - Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №910/451/20 та роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не заявлено.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2020 року № 09.1-08/2181/20 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням суддів Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А. у відпустках.
Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2020 року для розгляду справи №910/451/20 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Дідиченко М.А., судді - Пашкіна С.А., Кропивна Л.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2020 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2020 року у справі № 910/451/20.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
06.12.2017 між Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» та Компанією «MERTRADE spol s r.o» укладено контракт №862/17.
Відповідно до п. 1.1. Контракту позивач зобов`язався поставити компанії «MERTRADE spol s r.o» бензол сирий кам`яновугільний марки БС та марки БС-1.
У квітні 2019 року Акціонерним товариством «Українська залізниця» за станції Авдіївка до станції призначення ВОЯНЫ Словацька республіка ЖСР згідно залізничної накладної №49486160 здійснено перевезення вантажу - бензолу сирого кам`яновугільного марки БС та марки БС-1.
Як зазначає позивач, вказаний вантаж було доставлено одержувачу з порушенням строків доставки, у зв`язку з чим позивач 04.07.2019 року звернувся до відповідача з претензією №11/08/93 про стягнення неустойки за порушення терміну доставки вантажу. 
Оскільки станом на 03.01.2020 відповіді на претензію №11/08/93 позивач не отримав, а тому останній звернувся з даним позовом до суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України   (надалі   ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
До виконання господарських договорів застосовується відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених цим Кодексом, що передбачено приписами другого абзацу пункту першого ст. 193 ГК України.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
За змістом ст. 307 ГК України, ст. 909 ЦК України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.
Відповідно до вимог статті 908 ЦК України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Відповідно до ст. 4 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.
Перевезення вантажу здійснювалося залізницями України та Словацькою республікою, а тому до даних правовідносин застосовуються положення Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 року (далі - УМВС).
Так, УМВС являє собою міжнародну угоду про пряме вантажне сполучення між станціями, які відкриті для вантажних операцій у внутрішньому залізничному сполученні країн, яка розроблена і діє в рамках організації співпраці залізниць (ОСЖД), членом якої є і Україна. УМВС є чинною з 01.11.1951 для УРСР, а для України УМВС є чинною з 05.06.1992 та відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" та "Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів", тобто, міжнародні перевезення вантажу здійснюються відповідно до правил міжнародних договорів, які відповідно ст.9 Конституції України та ст.10 Цивільного кодексу України, є частиною національного законодавства України та підлягає застосуванню до спірних правовідносин. 
Крім того, у постанові Кабінету Міністрів України №246 від 03.04.1993р. «Про угоди щодо міжнародного залізничного вантажного та пасажирського сполучення» зазначено, що у зв`язку з прийняттям Державної адміністрації залізничного транспорту України до Організації співдружності залізниць та її приєднанням до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення та Угоди про міжнародне залізничне пасажирське сполучення залізницям, морським пароплавствам, вантажовідправникам і вантажоодержувачам України забезпечити виконання цих угод.
Відповідно до параграфу § 1 статті 3 УМВС ця Угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу в прямому міжнародному залізничному сполученні і в прямому міжнародному залізнично-поромному сполученні.
Параграфом § 1 статті 14 УМВС передбачено, що у відповідності з договором перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти ввірений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, узгодженим відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачу.
Відповідно до параграфу § 3 статті 14 УМВС укладення договору перевезення підтверджується накладною.
Так, в матеріалах справи міститься залізнична накладна № 49486160 з датою відправки - 26.04.2019, відстань - 1601 км. (1591 км. УЗ + 10 км. ЖСР), дата доставки - 10.05.2019.
Згідно із ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення:
§ 1. Якщо відправником і перевізником не погоджене інше, термін доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати терміну, обчисленого виходячи з норм, які містяться у цій статті.
§ 2. Термін доставки вантажу визначається виходячи з таких норм:
- для контейнерів - 1 доба на кожні початі 150 км;
- для інших відправок -1 доба на кожну почату 200 км.
§ 3. Термін доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.
§ 4. Строк доставки вантажу продовжується на весь час затримки на шляху слідування з причин, що не залежать від перевізника.
§ 5. Перебіг терміну доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу розраховують як за повну.
§ 7. Термін доставки вважається виконаним, якщо вантаж прибув на станцію призначення до закінчення терміну доставки і перевізник повідомив одержувача про прибуття вантажу та можливість передачі вантажу в розпорядження одержувача. Порядок повідомлення одержувача визначається національним законодавством, чинним в місці видачі вантажу.
Таким чином, оскільки відстань відправки по накладній становить 1601 км., термін доставки вантажу визначається, виходячи з норм 1 доба на кожні розпочаті 200 км., тобто 1602/200= 9 діб та збільшення терміну доставки на операції, пов`язані з відправленням вантажу - 1 доба, всього - 10 днів.
А тому, термін доставки вантажу який було направлено позивачем мав складати 10 днів та датою прибуття мала бути за накладною №4948616 - 06.05.2019.
При цьому, фактично вантаж було доставлено за накладною №4948616 10.05.2019, тобто з перевищенням терміну доставки в 4 доби.
Відповідно до ст. 45 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення:
§ 1. Якщо перевізником не було дотримано термін доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 "Термін доставки вантажу", перевізник сплачує відшкодування за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки.
§ 2.Розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, і величини (тривалості) перевищення терміну доставки, що розраховується як відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки, а саме :
6% провізної плати при перевищенні терміну доставки не більше однієї десятої загального терміну доставки;
18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального терміну доставки;
30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.
Виходячи прострочення терміну доставки за накладною №4948616 (4 доби перевищення терміну доставки/ 14 діб терміну доставки, тобто термін доставки перевищено понад три десятих) неустойка нараховується у розмірі 30% провізної плати.
Посилання апелянта на те, що затримка вантажу сталась через неприйняття поїзду Словацькою стороною, що підтверджується наказом № 72 та актом ГУ-23 № 11488 від 06.05.2019, у зв`язку з чим відбулась затримка вантажу на митниці, колегією суддів відхиляються, оскільки вказані вище документи не є належними та допустимими доказами на підтвердження затримки вантажу у зв`язку з митними формальностями.
Відповідачем не подано доказів на підтвердження того, що вагон було передано для проходження митного оформлення 06.05.2019, однак прийнято митницею пізніше.
Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, наказ залізниці про тимчасове відставлення поїзду, так само як і наказ залізниці про відправку поїзду не може вважатися підставою для продовження термінів доставки вантажу.
А тому, як вірно зазначив суд першої інстанції за накладною №4948616 розмір неустойки становить 20 031,12 грн.
Відповідно до § 1 статті 46 УМВС право пред`явлення претензії до перевізника належить відправнику і одержувачу.
§3 статті 46 УМВС передбачено, що претензія пред`являється щодо кожної відправки окремо.
Згідно з § 5 статті 46 УМВС претендатель зобов`язаний додати до претензії документи, що обґрунтовують претензію, зазначені в Правилах перевезень вантажів. Накладна і комерційний акт прикладаються в оригіналах.
Відповідно до § 6 статті 46 УМВС якщо претензія оформлена з порушенням приписів § 3 і § 5 цієї статті, вона повертається претендателю без розгляду в строк не пізніше 15 днів з дня її надходження перевізнику із зазначенням причини її повернення. У таких випадках не настає призупинення перебігу строку давності, передбачений § 3 статті 48 "Строки давності". Якщо перевізник повертає претендателю претензію пізніше 15-денного терміну, то перебіг строку давності зупиняється з наступного дня після закінчення цього терміну до дня відправлення перевізником претендателю даної претензії. Повернення перевізником претендателю такої претензії не є її відхиленням і не дає претендателю права звернутися з позовом до судових органів.
Перевізник зобов`язаний в 180-денний строк з дня отримання претензії розглянути її, дати відповідь претендателю і при повному або частковому визнанні претензії сплатити претендателю належну суму.
При частковому або повному відхиленні претензії перевізник повідомляє претендателю підставу відхилення претензії і одночасно повертає документи, прикладені до претензії (відповідно до § 7, 8 статті 46 УМВС).
Як вбачається з матеріалів справи, 04.07.2019 року позивач звернувся до відповідача з претензією №11/08/93 про стягнення неустойки за порушення терміну доставки вантажу. До претензії було додано документи передбачені в Додатку №1 до УМВС "Правила перевозок грузов", а саме приписами параграфу 40 статті 40 Розділу IX Претензії "...в случае превышения срока доставки груза - отправитель или получатель - "Оригинал накладной" (лист 1 накладной) и "Лист уведомления о прибытии груза" (лист 6 накладної).
Вищезазначені претензії направлені відповідачу цінним листом 04.07.2019, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями опису від 04.07.2019року та фіскальним чеком Укрпошти.
Статтею 48 УМВС передбачено, що позови до перевізника на підставі цієї Угоди пред`являються: про перевищення терміну доставки вантажу - протягом 2 місяців.
Зазначені в § 1 цієї статті строки обчислюються з моменту виникнення права пред`явлення позову, встановленого в § 2 статті 47 "Вимоги за договором перевезення. Підсудність" цієї Угоди. День початку перебігу строку давності в строк не включається.
Пред`явлення претензії, оформленої відповідно до статті 46 "Претензії" цієї Угоди, зупиняє перебіг строків давності, передбачених у § 1 цієї статті.
Перебіг терміну давності продовжується з того дня, коли перевізник повідомив претендателю про повне або часткове відхилення його претензії або з моменту закінчення терміну, встановленого в § 7 статті 46 "Претензії" цієї Угоди, якщо претензія залишена перевізником без відповіді.
Повторне пред`явлення претензії на тій самій підставі не зупиняє перебіг строків давності, передбачених у § 1 цієї статті.
Пропуск строків давності є підставою для відхилення вимог.
Вантаж був виданий отримувачу 10.05.2019 (два місяці спливає 10.07.2019).
Вказана претензія була направлена 04.07.2019 року та, враховуючи нормативний строк пересилання поштової кореспонденції, встановлений Наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013р. "Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень", повинна була бути отримана відповідачем не пізніше 08.07.2019.
Таким чином, строк розгляду вказаної претензії закінчується 04.01.2020 року.
У відповідності до ст.47. 48 УМВС позов до перевізника на підставі даної угоди пред`являються у випадку перевищення строку доставки вантажу протягом 2 місяців з дня видачі вантажу отримувачу. Пред`явлення претензії  призупиняє перебіг строків давності, які продовжуються, зокрема, після закінчення строку розгляду претензії.
Як вбачається з експрес накладної №8606500945502, позивач направив дану позовну заяву до суду 09.01.2020. З огляду на те, що пред`явлення претензії  зупинило перебіг строку давності, який розпочався з 05.01.2020 та включає у себе ще шість днів (з 04.07.2019 по 10.07.2019), в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про не пропущення строку давності із заявленими вимогами, а тому твердження апелянта в цій частині колегією суддів відхиляються.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Оскільки 180-денний строк розгляду претензії позивача №11/08/93 від 04.04.2019 на момент звернення з позовом до суду закінчився та в матеріалах справи відсутні докази відхилення або задоволення, повністю або частково, зазначених претензії позивача, беручи до уваги те, що факт порушення відповідачем строку доставки вантажу належним чином доведений та документально підтверджений, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 20 031,12 грн.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, наведених в оскаржуваному рішенні, а тому відсутні підстави для скасування або зміни рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2020 у справі № 910/451/20.
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П  О  С  Т  А  Н  О  В  И  В  :
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2020 у справі № 910/451/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2020 у справі № 910/451/20 залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
4. Скасувати зупинення дії рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2020 у справі № 910/451/20.
5. Матеріали справи № 910/451/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            М.А. Дідиченко 

Судді                                                                                С.А. Пашкіна

                                                                                Л.В. Кропивна