ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2020 року          м.Дніпро         Справа №  912/2758/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),
суддів: Дарміна М.О., Березкіної О.В.,
при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г. 
за участю представників сторін:
від позивача: Казарновський О.Л. адвокат, довіреність б/н  від 18.05.2020 р.;
від відповідача: Константінов О.Ф., адвокат, довіреність б/н від 26.11.2019 р. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Удача" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27.01.2020, ухвалене суддею Бестаченко О.Л., повний текст якого складений 04.02.2020, у справі №912/2758/19 
за позовом Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)", Кіровоградська область, Устинівський район, с. Інгульське
до Приватного підприємства "Удача", Кіровоградська область, Устинівський район, с. Ганно-Требинівка
про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" звернулося до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Удача" про визнання недійсним з моменту укладення договору проведення сільськогосподарських робіт направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції № Г-0070/17 від 03.03.2017 з Додатком №1, укладеного між Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" та Приватним підприємством "Удача", з покладанням на відповідача судових витрат.
Позовні вимоги мотивовані тим, що за доводами позивача договір № Г-0070/17 від 03.03.2017 з Додатком № 1 суперечить вимогам ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України, ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. ст. 3, 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та має бути визнаний недійсним на підставі ч.1 ст. 207 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 232 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 27.01.2020 позовні вимоги задоволено повністю: визнано недійсним з моменту укладення договір проведення сільськогосподарських робіт направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції № Г-0070/17 від 03.03.2017 з Додатком № 1, укладений між Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" та Приватним підприємством "Удача"; стягнуто з Приватного підприємства "Удача" на користь Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" судовий збір у розмірі 1 921,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне підприємство "Удача" подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27.01.2020 у даній справі, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" до Приватного підприємства "Удача" про визнання недійсним договору.
Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що прийнято з невірним застосуванням норм матеріального права та порушенням норми процесуального права.
Скаржник погоджується з встановленими судом обставинами справи в частині того, що оспорюваний договір підписано представниками Приватного підприємства "Удача" ( Зінченко Р .В.) та Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" (ОСОБА_2.), який на час підписання спірного договору обіймав посаду директора державного підприємства, тобто мав повноваження щодо представництва юридичної особи.
ПП "Удача" у повному обсязі не погоджується з висновками суду про те, що зазначений договір укладався сторонами внаслідок зловмисної домовленості з огляду на наявність договору підряду № Г-18 від 23.01.2017, за яким, на думку суду, виконувалися роботи з вирощування врожаю з боку ПП "Удача", оскільки в січні 2017 року Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" та Приватним підприємством "Удача" було визначено мету співпраці на 2017 рік - виростити та зібрати врожай товарної сільськогосподарської продукції, а 23.01.2017 між Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" та Приватним підприємством "Удача" було укладено договір № Г-18 вирощування товарної сільськогосподарської продукції, відповідно до розділу 1 якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на власний ризик виростити урожай товарної сільськогосподарської продукції у відповідності до умов даного договору, та розподілити її відповідно до умов договору.
Апелянт зазначає, що з метою забезпечення майнових інтересів замовника, сторони встановлюють фіксований гарантований рівень частки доходу від реалізації даного договору яку має отримати замовник, яка у вартісному вираженні становить 8 947 440,00 грн (але не менше 8% від діючої нормативної грошової оцінки землі наданої згідно п.4.2. договору на момент проведення оплати), за згодою сторін, підрядчик зобов`язується в рахунок розрахунків за даним договором щорічно сплачувати зазначену суму щоквартально (частками які погоджуються сторонами окремо, що відображається окремими додатковими угодами) протягом дії даного договору, при цьому загибель урожаю, низька урожайність не є підставою для заміни або несплати зазначеної у даній умові договору грошової суми. У випадку оплати зазначеної суми замовнику, підрядник є таким, що повністю виконав свої зобов`язання перед замовником по даному договору і в повній мірі набуває право власності на весь вирощений урожай за даним Договором (пункт 5.2. Договору підряду).
За доводами апелянта, додатком № 2 "Програма робіт" сторони у повній мірі розкрили зміст розділу 1 та розділу 4 договору в частині характеру виконуваних робіт та обов`язків сторін стосовно виконуваних робіт спрямованих на вирощування врожаю.
Скаржник посилається на те, що укладений сторонами додаток № 2 різниться з додатком № 2 на який є посилання у п. 12.1 договору, а вищевказаний договір підряду № Г-18 укладався шляхом надання з боку позивача відповідачу підписаного проекту договору у двох екземплярах, відповідач погодився на запропоновану редакцію договору і забезпечив його підписання.
Апелянт зазначає, що загалом, при укладенні даного договору підряду ПП "Удача", уважно ознайомившись з його змістом та вирахувавши об`єм робіт, які має виконати за договором, вважало, що договір буде укладатися на суму, граничний розмір, якої перевищує допустиму суму договору, визначену в Законі України "Про публічні закупівлі", у зв`язку з чим, сторонами, після підписання договору Г-18 та Додатку № 1 до нього, було вирішено укласти Додаток № 2 "Програма робіт", в якому визначено, що роботи за даним договором мають здійснюватися лише на вимогу замовника. 
Підтвердженням таких дій сторін, щодо укладення договору № Г-18 є звернення Приватного підприємства "Удача" до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" про визнання недійсним договору підряду № Г-18 від 23.01.2017, а в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на той факт, що договір підряду на вирощування товарної сільськогосподарської продукції від 23.01.2017 № Г-18 укладено на суму, граничний розмір якої перевищує допустиму суму договору, визначену в Законі України "Про публічні закупівлі" (справа № 912/2394/19).
Апелянт посилається на те, що сторони прийшли згоди про відсутність необхідності розривати договір в цілому, а виконати його частково, тобто, правочин, було вчинено, але частково він вчинений без наміру створення юридичних наслідків з причин наведених вище (перевищення допустимої суми договору, визначеної в Законі України "Про публічні закупівлі"), в той же час такий правочин слугував для сторін гарантією продовження співпраці по виконанню сільськогосподарських робіт на земельній ділянці відповідача, тобто досягнення визначеної мети на 2017 рік.
За доводами апелянта, в подальшому, враховуючи виниклі між сторонами правовідносини за договором № Г-18 та їх особливості, 03.03.2017 між Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" та Приватним підприємством "Удача" було укладено низку договорів у кількості 190 штук проведення сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції, одним з яких є оспорюваний договір. За умовами вказаних договорів підрядник приймає на себе зобов`язання виконати наступний вид робіт направлений на вирощування сільськогосподарської продукції на відповідній частині земельної ділянки визначеної площі, знаходиться у користуванні замовника: боронування, культивація, сівба, коткування, внесення мінеральних добрив, внесення засобів захисту рослин, збирання врожаю, дискування, оранка, подрібнення рослинних решток, перевезення зібраного врожаю, на замовлення замовника, а замовник зобов`язується прийняти роботу та оплатити її вартість у строки та на умовах, що визначаються цими договорами та додатками до них.
Апелянт посилається на те, що на виконання умов даних договорів сторонами 17.08.2017 підписано та скріплено печатками підприємств Акти виконаних робіт відповідно до договору, відповідно до яких підрядник виконав наступні роботи:
-          Культивація;
-          Культивація 2 раз;
-          Сівба;
-          Внесення гербіцидів;
-          Міжрядний обробіток;
-          Підгортання.
Таким чином, апелянт вважає, що відповідач свої зобов`язання перед позивачем щодо здійснення комплексу сільськогосподарських робіт, спрямованих на вирощування сільськогосподарської продукції, які були визначені договором проведення сільськогосподарських робіт направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції від 03.03.2017, були виконані належним чином до 17.08.2017, про що свідчать укладенні між сторонами акти виконаних робіт.
За доводами апелянта, після зміни директора державного підприємства (вересень 2017 року) ПП "Удача" втратило доступ до земельної ділянки, визначеної договором в результатів активних дій нового керівника державного підприємства, який фактично відмовився від виконання зобов`язань за договором, у зв`язку з чим, у ПП "Удача" були наявні перешкоди щодо виконання збору вирощеного врожаю на визначеній договором земельній ділянці, а в свою чергу новий керівник позивача, будучи обізнаним про боргові зобов`язання позивача перед відповідачем за договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №Г-4 від 23.01.2017, з метою уникнення відповідальності по сплаті грошових коштів у розмірі 40 700 000,00 грн, позивачем надано відповідачу підписаний у двох екземплярах проект додаткової угоди до договору підряду № Г-18 від 23.01.2017, де у п. 1.1 сторонами станом на 25.09.2017 констатувалася загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 21 269 597,06 грн (17 199 597,06 грн - об`єм виконаних підрядником робіт відповідно до умов договору Г-18 від 23.01.2017, який підтверджується актами виконаних робіт та поворотна фінансова допомога у розмірі 40 700 000,00 грн). 
Крім того, апелянт зазначає, що п. 2.1 замовник доручив підряднику виконати роботи зі збирання вирощеного врожаю на площі 3193 га.
Приватне підприємство "Удача" правомірно очікуючи, що внаслідок укладення даної додаткової угоди отримає підряд на збирання вирощеного врожаю, забезпечило підписання наданої з боку відповідача додаткової угоди на вкрай невигідних умовах з очікуванням здійснити оплатні роботи зі збору врожаю на підставі даної додаткової угоди.
Апелянт посилається і на те, що у даній справі Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" не визнає за собою заборгованості за вказаним договором від 03.03.2017, зазначаючи на його фіктивність, безтоварність та укладення внаслідок зловмисної домовленості між керівниками ДП "Сільськогосподарське підприємство ДКВС України (№37)", помилково вказуючи, що всі сільськогосподарські роботи з вирощування сільськогосподарської продукції в інтересах ДП здійснювалося ПП "Удача" на підставі договору підряду Г-18 від 23.01.2017 та Додаткової угоди № 86 від 25.09.2017.
Так, за доводами апелянта, договір підряду Г-18 вирощування товарної сільськогосподарської продукції від 23.01.2017 не виконувався з боку ПП "Удача" в частині надання доручення Замовника і зобов`язання підрядника на виконання наступних видів робіт:
- Подрібнення рослинних рештків;
- Культивація;
- Посів;
- Коткування;
- Міжрядний обробіток;
- Підгортання;
- Обприскування, внесення мінеральних добрив;
- Збирання.
За доводами апелянта, за договором №Г-18 відповідач виконав два види сільськогосподарських робіт, що підтверджується відповідними актам здачі-приймання робіт від 03.05.2017, а інші роботи, передбачені Додатком № 2 до договору № Г-18, відповідач не виконував і були відсутні наміри щодо їх виконання з підстав наведених вище, у зв`язку з чим був відсутній податковий і бухгалтерський облік господарських операцій за договором № Г-18.
В свою чергу, апелянт зазначає, що він виконував комплекс сільськогосподарських робіт щодо вирощування сільськогосподарської продукції на користь відповідача на підставі договорів у кількості 190 штук проведення сільськогосподарських робі, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції, зокрема, в тому числі і за оспорюваним договором, кожен договір окремо укладений щодо визначеної сторонами площі земельної ділянки.
Підтвердженням виконання належним чином комплексу сільськогосподарських робіт на підставі вищевказаних договорів, як зазначає апелянт, слугують акти виконаних робіт до даних договорів, видаткові накладні на посівний матеріал, гербіциди, паливно-мастильні матеріали, бухгалтерський та податковий облік господарських операцій.
Апелянт посилається на те, що зазначена сума у п. 1.1 - 17 199 597,06 грн є надуманою та недійсною з огляду на те, що основні докази, які мають підтверджувати визначену суму (про що вказано в самому п. 1.1 додаткової угоди) - акти виконаних робіт за договором № Г-18 від 23.01.2017 - відсутні у сторін з підстав невиконання сторонами зобов`язань стосовно вирощування сільськогосподарської продукції за даним договором.
Апелянт вважає, що зазначена сума грошових коштів не є заборгованістю позивача перед відповідачем за виконані сільськогосподарські роботи з вирощування товарної сільськогосподарської продукції за договором підряду № Г-18 від 23.01.2017 з підстав того, що вона ґрунтується на фіктивній частині договору підряду № Г-18, а позивач зазначені вище обставини не спростував, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, який би міг підтверджувати виконання тотожного з оспорюваним договором комплексу робіт за договором підряду Г-18 від 23.01.2017 Приватним підприємством "Удача" на тій самій земельній ділянці, проте судом першої інстанції зазначені вище обставини досліджені не були.
Враховуючи зазначене, апелянт вважає, що за відсутності в матеріалах справи усіх договорів проведення сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції від 03.03.2017 у кількості 190 штук і не дослідженні їх, висновок суду першої інстанції є передчасним і безпідставним про існування причинного зв`язку між зловмисною домовленістю і несприятливими наслідками для державного підприємства, оскільки підписання оспорюваного договору та актів виконаних робіт до нього спричинило виникнення зобов`язання у державного підприємства ще раз оплатити вартість робіт, які вже мали бути оплачені за договором Г-18.
На думку апелянта, прийти до висновків того, що в результаті підписання оспорюваного договору та актів виконаних робіт до нього спричинено виникнення зобов`язання у державного підприємства ще раз оплатити вартість робіт, які вже мали бути оплачені за договором Г-18 або ні, можливо для суду лише у результаті здійснення порівняльного аналізу в частині виконаних робіт за договором № Г-18, який охоплював цілу, визначену сторонами земельну ділянку та усіх договорів проведення сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції від 03.03.2017, які укладалися сторонами щодо частин цілої земельної ділянки.
Крім того, за доводами апелянта, позивач в добровільному порядку, після підписання актів виконаних робіт та отримання рахунку-фактури про необхідність сплати заборгованості за виконанні ПП "Удача" підрядні роботи, оплату не здійснив, що в свою чергу також спростовує висновок суду, що оспорюваний договір разом з його невід`ємними частинам укладено внаслідок зловмисної домовленості сторін. Апелянт зазначає, що оплату за даним договором ПП "Удача" отримало лише у 2019 році в результаті виконання рішення Господарського суду Кіровоградської області про стягнення грошових коштів за договором, у зв`язку з чим висновок суду першої інстанції щодо неможливості Приватного підприємства "Удача" власними силами виконати об`єм обумовлених робіт за оспорюваним договором є також помилковим.
Апелянт вважає, що, заявляючи про наявність зловмисної домовленості сторін при укладені оспорюваного договору, позивач не надав жодного доказу, який би підтверджував дані обставини, а в судовому засіданні визнано факт того, ОСОБА_2 - особа, яка підписувала оспорюваний договір та акти виконаних робіт, був звільнений з посади директора ДП за загальними підставами - у зв`язку із закінчення строку дії трудового контракту.
Крім того, за доводами апелянта, позивач не надав жодного доказу, який би підтверджував притягнення директора ДП до дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності за вчинення дій, які наносять шкоди державному підприємству, зокрема, які б і могли підтвердити його зловмисну домовленість щодо укладення оспорюваного договору.

Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" подало відзив на апеляційну скаргу.
Позивач вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що має бути залишена без задоволення.
Щодо доводів апелянта про те, що при укладенні договору підряду №Г-18 від 23.01.2017 ПП "Удача" вважало, що договір буде укладатися на суму, граничний розмір, якої перевищує допустиму суму договору, визначену в Законі України "Про публічні закупівлі", а тому сторони підписали додаток до Договору "Програма робіт", в якому було визначено, що роботи за даним договором мають здійснюватися - лише на вимогу замовника, у зв`язку з чим, сторони прийшли згоди про відсутність необхідності розривати договір в цілому, а виконати його частково, тобто, правочин, було вчинено, але частково він вчинений без наміру створення юридичних наслідків з причин наведених вище (перевищення допустимої суми договору, визначеної в Законі України "Про публічні закупівлі"), позивач зазначає наступне.
Зазначені твердження апелянта спростовуються висновками Господарського суду Кіровоградської області від 15.11.2019 у справі № 912/2394/19, відповідно до яких, з матеріалів справи не вбачається, що договір укладено для забезпечення потреби держави або територіальної громади, а також те, що діяльність за договором не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, у зв`язку з чим, суд при розгляді справи № 912/2394/19 прийшов до висновку про те, що Державне підприємство не є "замовником" у розумінні Закону України "Про публічні закупівлі", тобто, що цей Закон до даних правовідносин не застосовується. Позивач посилається на те, що жодного доказу на підтвердження доводів про те, що сторони договору №Г-18 прийшли до згоди про відсутність необхідності розривати договір та про часткове виконання цього договору, апелянт в суді першої інстанції не наводив, не містить таких доказів і апеляційна скарга. 
Щодо посилань апелянта на те, що в подальшому, враховуючи виниклі між сторонами правовідносини за договором № Г-18 і особливості даних правовідносин 03.03.2017 між Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" та Приватним підприємством "Удача" було укладено низку договорів у кількості 190 штук з проведення сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції, одним з яких є оспорюваний договір, позивач зазначає.
В позовній заяві Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)", про існування спірного договору №Г-0070/17 від 03.03.2017, так само як і про інші договори, датовані 03.03.2017, дізналося лише після звернення ПП "Удача" у травні 2019 року з позовами про стягнення коштів за цими договорами, а до цього ніяких відомостей про існування цих договорів у Державного підприємства не було, у бухгалтерському га податковому обліку Державного підприємства ці договори не обліковувались, податкові накладні по цим договорам, зокрема, і по договору №Г-0070/17 ПП "Удача" не реєструвало і до Державного підприємства їх не надавало.
Крім того, позивач зазначає, що рахунки на оплату Державному підприємству ПП "Удача" також не виставляло, а із зверненням до суду тягнуло до травня 2019 року, розраховуючи на чергову зміну керівництва Державного підприємства та можливість домовитись отримати оплату по цим фіктивним договорам за відкат.
Позивач зазначає, що у господарських взаємовідносинах з ПП "Удача" у 2017 році виходило виключно з наявності договору №Г-18, на підставі якого і виконувались усі роботи, а та обставина, що ПП "Удача" 25.09.2017 підписало додаткову угоду до договору №Г-18, в якій було зафіксовано вартість робіт виконаних ПП "Удача" відповідно до умов договору №Г-18 від 23.01.2017 в сумі 17 199 597,06 грн це підтверджує.
Щодо посилань апелянта на те, що договір №Г-18 має "дійну" частину та "фіктивну" частину, позивач зазначає, що судового рішення, яким договір №Г-18 був би визнаний недійсним у будь-якій частині не існує, у той же час при винесенні рішень у справах № 912/866/18 та № 912/2394/19 суди виходили з дійсності договору № Г-18 та додаткової угоди до нього, а договори від 03.03.2017, у тому числі і спірний договір № Г-0070/17, на думку позивача, підписувались директором Державного підприємства ОСОБА_29. лише з метою отримання частини коштів за цими договорами від власника та директора ПП "Удача" Зінченка Р.В.
Щодо посилань апелянта на те, що Державне підприємство добровільно не здійснило оплату по спірному договору, позивач погоджується з цим, проте така оплата не була здійснена виключно у зв`язку із звільненням ОСОБА_2 з посади директора. За доводами позивача, якщо з ним було би пролонговано контракт, то ПП "Удача" отримало б усю оплату, а ОСОБА_2 отримав би свою частку від неї. 
Позивач наполягає на недійсності спірного договору з підстав, які викладені у позовній заяві.
Щодо доводів апелянта про те, що після зміни директора державного підприємства (вересень 2017 року) ПП "Удача" втратило доступ до земельної ділянки, визначеної договором в результаті активних дій нового керівника державного підприємства, який фактично відмовився від виконання зобов`язань за договором, що призвело до того, що у ПП "Удача" були наявні перешкоди щодо виконання збору вирощеного врожаю на визначеній договором земельній ділянці, позивач зазначає, що зазначене не відповідає дійсності та суперечить обставинам, які встановлені обов`язковим для сторін судовим рішенням у справі № 912/866/18, відповідно до якого збір врожаю соняшника у 2017 році на полях Державного підприємства здійснило саме ПП "Удача". Крім того в рішенні зазначено, що факт збору врожаю ПП "Удача" підтверджується також і претензією ПП "Удача" від 05.02.2018, адресованою Державному підприємству, в якій ПП "Удача" вимагає сплатити кошти за виконання робіт зі збору врожаю на площі 3193га з розрахунку 550 гривень за гектар. Позивач посилається і на те, що факт збору врожаю соняшника у судовому засіданні підтвердив і повноважний представник ПП "Удача", про що також зазначено в судовому рішенні.
Щодо доводів апелянта про те, що за відсутності в матеріалах справи усіх договорів проведення сільськогосподарських робіт направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції від 03.03.2017 у кількості 190 штук і не дослідженні їх - висновок суду першої інстанції є передчасним і безпідставним про існування причинного зв`язку поміж зловмисною домовленістю і несприятливими наслідками для державного підприємства, оскільки підписання оспорюваного договору та актів виконаних робіт до нього спричинило виникнення зобов`язання у державного підприємства ще раз оплатити вартість робіт, які вже мали бути оплачені за договором Г-18, позивач зазначає наступне.
ПП "Удача" приймало участь в судових засіданнях суду першої інстанції і не було обмежено у наданні суду доказів, у зв`язку з чим, якщо представник вважав, що для прийняття рішення у справі необхідним є дослідження 190 договорів, він мав надати ці договори суду з відповідним клопотанням, чого зроблено не було, а апеляційна скарга не містить обґрунтування неможливості надання цих доказів суду першої інстанції. З тексту апеляційної скарги не вбачається, що ці 190 договорів є додатками до апеляційної скарги.
Щодо посилань апелянта на те, що помилковість висновку суду першої інстанції щодо неможливості ПП "Удача" власними силами виконати об`єм обумовлених робіт за оспорюваним договором, позивач зазначає, що апелянт не зазначає, в чому саме полягає помилковість такого висновку суду та зазначає, що позивачем у письмових поясненнях у справі було докладно доведено, крім іншого, і технічну неможливість для ПП "Удача" здійснити виконання робіт, зазначених в актах виконаних робіт у ті строки та з використанням тої техніки, про яку зазначало ПП "Удача" у своїх поясненнях, у зв`язку з чим, суд першої інстанції прийшов до висновку про слушність зазначених аргументів, а апеляційна скарга висновків суду не спростовує.
Позивач посилається і на те, що ПП "Удача" не оспорює висновок суду про те, що в оспорюваному договорі не вказано географічні координати або інші ідентифікуючі ознаки земельної ділянки, на якій мають проводитися роботи, як і не оспорює і висновок суду щодо відсутності у матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження їх пояснень стосовно того, яким саме чином визначались межі земельної ділянки площею 20 га на місцевості.
Оскільки сторони є вільними у наданні суду доказів на підтвердження своїх тверджень, позивач вважає, що суд, при винесенні рішення, виходив з наявних у справі матеріалів та обґрунтовано прийшов до зазначеного висновку.
Позивач вважає, що судом першої інстанції на підставі аналізу усіх наявних в справі доказів було зроблено висновок про укладення спірного договору № Г-0070/17 на підставі зловмисної домовленості представника Державного підприємства ОСОБА_29. та ПП "Удача", що узгоджується з правовою позицію, викладеною Верховним Судом України по справі № 6-6639вов09 та Верховним Судом України по справі 753/7290/17, на які посилається апелянт, оскільки суд першої інстанції прийшов до цього висновку на підставі ретельного дослідження усіх наявних в матеріалах справи доказів, зокрема на підставі порівняльного аналізу спірного договору №Г-0070/17 та договору №Г-18, рішень Господарського суду Кіровоградської області у справах № 912/866/18 та №912/2394/19, якими встановлені обставини, які не доказуються знову на підставі ч.4 ст. 75 ГПК України, договорів № Г-0066/17, № Г-0067/17, № Г-0068/17, № Г-0069/17, № Г-0071/17, № Г-0072/17, за умовами яких ПП "Удача" мало виконати роботи, направлені на вирощування сільськогосподарської продукції на земельних ділянках площею 20 га, розташованих на тому ж полі № 53 (Завтурове), а також договір № Г-0073/17 із зазначенням площі 23 га.
Саме на підставі цих доказів, як зазначає позивач, суд першої інстанції прийшов до висновку, що спірний договір №Г-0070/17 стосується виконання за плату робіт на тій самій земельній ділянці, щодо якої раніше було укладено оплатний договір на виконання тих самих робіт №Г-18, таким чином, внаслідок узгоджених дій представника Державного підприємства ОСОБА_29. та ПП "Удача" у Державного підприємства виникло зобов`язання двічі сплатити за ті самі роботи, тобто виникли неприйнятні наслідки для Державного підприємства, а рішенням у справі № 912/866/18 встановлено, що ПП "Удача" не лише здійснило збір врожаю соняшника на полях Державного підприємства, а ще й розпорядилось зібраним врожаєм на свій розсуд, тобто внаслідок спільних дій представника Державного підприємства ОСОБА_29. та ПП "Удача" Державне підприємство не лише отримало зобов`язання двічі сплатити за одну і ту ж саму роботу, а ще і було позбавлено результатів цієї роботи у вигляді врожаю.
Притягнення колишнього директора Державного підприємства ОСОБА_29. до юридичної відповідальності, за доводами позивача, не є, відповідно до закону, обов`язковою умовою застосування ст. 232 ЦК України.
З урахуванням вищевикладеного, позивач вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2020 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Іванов О.Г., судді: Дармін М.О., Березкіна О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Удача" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27.01.2020 у справі №912/2758/19.
          Вказаною ухвалою повідомлено, що у зв`язку з  встановленням тимчасово на період з 18 березня по 3 квітня 2020 року особливого режиму роботи Центрального апеляційного господарського суду на виконання Постанови Кабінету міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", враховуючи  Рекомендації Ради суддів України викладені у листі № 9рс-186/20 від 16 березня 2020 року, на виконання  рішення зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 1 від 16.03.2020 судове засідання для розгляду справи №   912/2758/19 буде призначено додатково ухвалою суду, яку буде направлено на адресу сторін.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.05.2020 розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 03.06.2020.
У судове засідання, призначене на 03.06.2020 представники учасників справи не з`явились, через що розгляд апеляційної скарги відкладено на 18.06.2020.
З огляду на неможливість проведення 18.06.2020 судового засідання в режимі мультивідеоконференції з усіма учасниками справи, розгляд апеляційної скарги відкладено на 15.07.2020.

27.03.2020 до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява апелянта про зупинення провадження у цій справі до закінчення розгляду та набрання законної сили судовими рішеннями у справах №912/4025/19 та №912/946/20.
Заява мотивована тим, що на розгляді в Господарському суді Кіровоградської області перебувають справи: №912/4025/19 за позовом ПП "Удача" до ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" про визнання недійсною Додаткової угоди від 25.09.2017 до Договору №Г-18 від 23.01.2017 та за зустрічним позовом ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" про зобов`язання вчинити дії, та справа № 912/946/20 за позовом ПП "Удача" до ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" про визнання недійсним договору підряду Г-18 вирощування товарної сільськогосподарської продукції з підстав того, що він є фіктивним в частині зобов`язань ПП "Удача" виконати певний комплекс підрядних робіт, які були передбачені іншими договорами проведення сільськогосподарських робіт направлених на виконання дії з вирощування сільськогосподарської продукції від 03.03.2017, укладеними між тими ж сторонами, зокрема і договором, який є предметом розгляду у даній справі. Висновки у вказаних справах апелянт вважає будуть мати преюдиціальний характер для розгляду цієї справи.
Відповідач заперечив проти задоволення клопотання про зупинення апеляційного провадження, вказуючи на його необґрунтованість.

Згідно пункту 5 частини першої   статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі;  суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Стаття 227 ГПК України   містить вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі, при наявності яких суд зобов`язаний це зробити.
Причиною зупинення провадження у справі згідно вказаної норми Господарського процесуального кодексу України є неможливість розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.
Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, та чим зумовлюється неможливість розгляду справи.
Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення (ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України). Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.
Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.
Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий ті ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Колегія суддів вважає, що порушення провадження у справах №912/4025/19 та № 912/946/20, предметом розгляду яких є визнання недійсними Договору № Г-18 від 23.01.2017 та Додаткової угоди до нього від 25.09.2017, не перешкоджає з`ясуванню обставин у даній справі 912/2758/19, в якій предметом спору є визнання недійсним з моменту укладення договору проведення сільськогосподарських робіт направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції № Г-0070/17 від 03.03.2017, та не є підставою для зупинення провадження у справі.
Враховуючи наведене та приймаючи до уваги те, що зібрані по справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду у даній справі, колегія суддів апеляційного суду вважає, що відсутні підстави для зупинення провадження у справі 912/2758/19 до вирішення справ №912/4025/19 та № 912/946/20.
В судовому засіданні 15.07.2020 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до   ст. 269 Господарського процесуального кодексу України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1   ст. 74 Господарського процесуального кодексу України   кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
03.03.2017 Держане підприємство "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України" в особі ОСОБА_29. (Замовник) та Приватне підприємство "Удача" в особі Зінченка Р.В. (Підрядник) уклали договір № Г-0070/17 проведення сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції (договір), відповідно до п. 1.1. якого згідно цього договору Підрядник приймає на себе зобов`язання виконати наступний вид робіт направлений на вирощування сільськогосподарської продукції на земельній ділянці площею 20 га. яка розташована на полі № 53 (Завтурове) яке знаходиться у користуванні Замовника: боронування, культивація, сівба, коткування, внесення мінеральних добрив, внесення засобів захисту рослин, збирання врожаю, дискування, оранка, подрібнення рослинних решток, перевезення зібраного врожаю на замовлення замовника, а Замовник зобов`язується прийняти роботу та оплатити їх вартість у строки та на умовах, що визначаються цим договором та додатками до нього.
Відповідно до пунктів 1.2. - 1.5. договору об`єм робіт, що будуть виконуватись Підрядником, визначається актами виконаних робіт, який є обов`язковим додатком до цього Договору. Після завершення кожного виду робіт Підрядник надає замовнику акт з зазначенням виду виконаних робіт, площі земельної ділянки та витрат на проведення даного виду робіт. Роботи по цьому договору виконуються обладнанням Підрядника використання власним паливно-мастильних матеріалів, хімічних засобів обробітку ґрунту та рослин, посівного матеріалу. Строк виконання робіт зазначених у цьому договорі визначається Замовником період після підписання цього Договору, загальний термін дії договору становить три роки. Перелік робіт може бути змінюватися за рішенням Замовника враховуючи вид сільськогосподарської культури та інших обставин.
Розділ 3 Договору містить умови про порядок виконання робіт.
Так, відповідно до пунктів 3.1., 3.2. договору Підрядник починає роботи, які є предметом цього договору, після підписання договору. Недоліки виконання робіт або перевитрати матеріалів допущені з вини Підрядника, відхилення від Додатків до цього Договору, повинні бути усунені Підрядником за свій рахунок. 
Земельна ділянка Замовником не передається та всі роботи проводяться під наглядом Замовника, в строки та об`ємах визначених на розсуд Замовника. Замовник зобов`язується надати Підряднику доступ до земельної в обсязі необхідному для виконання Підрядником покладених на нього обов`язків та визначити межі земельних ділянок на яких мають виконуватися роботи з обробітку земельної ділянки. Замовник щорічно до завершення терміну Дії договору в період з 01 до 31 січня надає Підряднику перелік культур, які мають буди засіяні на визначеній Договором площі та одночасно пропонує погодити вартість виконання окремих видів робіт з врахуванням ринкової вартості послуг з обробітку землі, що викладається у формі додатку до Договору. У разі невиконання даної умови Підрядник проводить виконання робіт відповідно до переліку робіт попереднього року та самостійно визначає вартість робіт виконаних робіт на основі ринкових цін на такий вид робіт в даному регіоні, які Сторонами вважаються автоматично погодженими (пункти 3.3.-3.5. договору).
Відповідно до пунктів 4.1. - 4.5. договору загальна вартість виконаних робіт вираховується з врахуванням загального об`єму виконаних робіт та часу витраченого на виконання даної роботи, а також витратних матеріалів, які були використані при здійсненні договору. Ціна визначається з врахуванням вартості паливно-мастильних матеріалів, хімічних засобів обробітку ґрунту та рослин, вартості посівного матеріалу. Ціна на роботи визначається з врахуванням середньо ринкових цін, які діють у відповідній місцевості. Остаточна ціна договору визначається відповідно до актів виконаних робіт з врахуванням ціни на ПММ, витратні матеріали, посівний матеріал, мінеральні добрива та ін. на момент придбання даним матеріалів підрядником. Розрахунок по договору проводиться щорічно після виконання всіх робіт Підрядником відповідно до додатку до даного Договору та підписання актів виконаних робіт. Вартість окремих видів робіт встановлюється щорічно відповідно до ринкової вартості робіт, витратних матеріалів, посівного матеріалу, мінеральних добрив, засобів захисту рослин ін.
Пунктом 7.1. договору сторони передбачили, що цей договір припиняє свою дію:
-          у випадку завершення виконання робіт Підрядником;
-          за рішенням суду;
-          за згодою сторін.
Цей договір набуває чинність з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторін своїх зобов`язань (п. 8.1. договору).
Всі додатки до договору підписані під час дії договору являються обов`язковими для виконання сторонами договору в повному обсязі (п. .3. договору).
Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений їх печатками.

На виконання умов договору, сторони уклали Додаток № 1 до договору (а.с. 28 т.1), відповідно до якого сторони передбачили перелік робіт на 2017 рік, вартість робіт нормовитрати палива.
Так, відповідно до наведеного переліку робіт:
-          культивація - 200,00 грн (вартість робіт), 7 л/га (витрата палива на 1 га.л);
-          культивація 2р. - 200,00 грн (вартість робіт), 7 л/га (витрата палива на 1 га.л);
-          сівба - 250,00 грн (вартість робіт), 3 л/га (витрата палива на 1 га.л);
-          внесення гербіцидів - 200,00 грн (вартість робіт), 4 л/га (витрата палива на 1 га.л);
-          міжрядний обробіток - 200,00 грн (вартість робіт), 3 л/га (витрата палива на 1 га.л);
-          міжрядний обробіток 2р. - 200,00 грн (вартість робіт), 3 л/га (витрата палива на 1 га.л).

Також, на виконання умов договору, 17.08.2017 Держане підприємство "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України" в особі ОСОБА_29. (Замовник) та Приватне підприємство "Удача" в особі Зінченка Р.В. склали акти виконаних робіт відповідно до договору № Г-0070/17 від 03.03.2017, якими підтверджено виконання робіт за договором (а.с. 29-34 т.1).
17.08.2017 Приватне підприємство "Удача" виставило Держаному підприємству "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 37)" рахунок-фактуру № 70 (а.с. 37 т.1) на загальну суму з ПДВ 96 190,80 грн, відповідно до якого:
- культивація - 20 га - 6 618 грн з ПДВ;
- культивація 2р. - 20 га - 6 625 грн з ПДВ;
- сівба - 20 га - 52 961 з ПДВ;
- внесення гербіцидів - 20 га - 19 736,80 грн з ПДВ;
- міжрядний обробіток - 20 га - 5 125 грн з ПДВ;
- міжрядний обробіток 2р. - 20 га - 5 125 грн з ПДВ.
          
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 16.08.2018 у справі № 912/866/18 за позовом Приватного підприємства "Удача" до Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" про стягнення 4 194 991,45 грн встановлено наступні обставини, які не доказуються при розгляді даної справи на підставі ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України:
"23.01.2017 між Приватним підприємством "Удача" (надалі - позикодавець) та Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" (надалі - позичальник) укладено Договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №Г-4 (а.с. 23-24), відповідно до пункту 1.1. якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах передбачених даним Договором.
Відповідно до пункту 2.1. Договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі 8 950 000,00 грн без ПДВ.
Поворотна фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується (пункт 2.2. Договору).
Позивачем було перераховано відповідачу 4 070 000,00 грн поворотної фінансової допомоги, що підтверджується банківськими виписками (а.с. 39-43).
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 23.01.2017 між ДП "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України №37" (надалі - замовник) та ПП "Удача" (надалі - підрядчик) укладено Договір підряду №Г-18 вирощування товарної сільськогосподарської продукції (а.с. 97-99), відповідно до розділу 1 якого замовник доручає, а підрядчик зобов`язується на власний ризик виростити урожай товарної сільськогосподарської продукції у відповідності до умов даного Договору, та розподілити її відповідно до умов Договору.
Відповідно до пункту 3.1. Договору підряду предметом підряду (результатом виконаних робіт за даним Договором) є вирощений та зібраний урожай товарної сільськогосподарської продукції в заліковій вазі або сплата фіксованого розміру доходу замовнику).
Відповідно до пункту 4.2. Договору підряду замовник зобов`язується надати земельну ділянку площею 3468 гектарів в придатному для виконання підрядчиком умов договору стані із земель, які належать замовнику на підставі Акту на право постійного користування серії КР№0002 від 09.11.1995, виданого Устинівською районною радою народних депутатів Устинівського району Кіровоградської області, нормативна грошова оцінка землі станом на 01.01.2017 складає 28 695 грн за 1 гектар та щорічно змінюється.
Згідно пункту 5.1. Договору підряду винагорода підрядчика складає 80% вирощеної продукції в заліковій вазі, за мінусом вартості витрат понесених замовником та підрядчиком.
З метою забезпечення майнових інтересів замовника, сторони встановлюють фіксований гарантований рівень частки доходу від реалізації даного Договору яку має отримати замовник, яка у вартісному вираженні становить 8 947 440,00 грн (але не менше 8% від діючої нормативної грошової оцінки землі наданої згідно п.4.2. Договору на момент проведення оплати), за згодою сторін, підрядчик зобов`язується в рахунок розрахунків за даним договором щорічно сплачувати зазначену суму щоквартально (частками які погоджуються сторонами окремо, що відображається окремими додатковими угодами) протягом дії даного Договору, при цьому загибель урожаю, низька урожайність не є підставою для заміни або несплати зазначеної у даній умові договору грошової суми. У випадку оплати зазначеної суми замовнику, підрядник є таким, що повністю виконав свої зобов`язання перед замовником по даному договору і в повній мірі набуває право власності на весь вирощений урожай за даним Договором (пункт 5.2. Договору підряду).
Пунктом 6.1. Договору підряду передбачено, що термін остаточних розрахунків та інших змін за даним договором на вимогу сторін може встановлюватися додатковими угодами.
Даний Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2024 року.
Договір підряду підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками.
Поряд з тим, 25.09.2017 між ДП "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України №37"         та ПП "Удача" укладено Додаткову угоду Г-86 до Договору підряду №Г-18 від 23.01.2017 (а.с. 103).
Відповідно до пункту 1.1. Додаткової угоди сторони констатують, що станом на 25.09.2017 об`єм виконаних підрядником робіт відповідно до умов договору №Г-18 від 23.01.2017, який підтверджується актами виконаних робіт складає 17 199 597,06 грн. Крім того, підрядником було надано поворотну фінансову допомогу замовнику в розмірі 4 070 000,00 грн, таким чином, загальна сума заборгованості замовника перед підрядником складає 21 269 597,06 грн.
Замовник доручає підряднику виконання робіт зі збирання вирощеного врожаю на площі 3193 га (пункт 2.1. Додаткової угоди).
Вартість робіт зі збирання врожаю визначена сторонами в розмірі 550 грн за 1 га (пункт 2.3. Додаткової угоди).
Відповідно до пункту 3.1. Додаткової угоди підрядчик зобов`язується своїми силами, засобами та за свій рахунок своєчасно провести збирання вирощеного врожаю сільськогосподарських культур; своїми силами, засобами та за свій рахунок доставити весь об`єм зібраного врожаю на елеватор для зарахування на поточний рахунок замовника до 25.10.2017.
Пунктом 3.2. Додаткової угоди передбачено, що замовник зобов`язується прийняти виконані роботи зі збирання врожаю і оплатити виконані роботи по збиранню врожаю та доставки його на елеватор та наявну на час укладання угоди заборгованість.
Згідно пункту 4.1. Додаткової угоди замовник зобов`язується в разі виконання підрядником своїх зобов`язань, передбачених пунктом 3.1. цієї угоди здійснити розрахунок з підрядником в строк до 30.10.2017 в розмірі вартості зарахованої кількості культур, до погашення всього розміру заборгованості, зазначеному в пункті 1.1. цієї угоди та оплати виконаних робіт по даній угоді.
В разі недостатності коштів, виручених від реалізації врожаю, зібраного на площі 3193 га, для погашення всієї заборгованості замовника перед підрядником (сума зазначена в пункті 1.1. та сума, зазначена в актах виконаних робіт, підписаних відповідно до даної угоди), незалежно від причин такої недостатності, всі зобов`язання замовника перед підрядником вважаються погашеними та підрядник не буде мати ніяких претензій до замовника (п. 5.1 Додаткової угоди).
Додаткова угода підписана повноважними представниками сторін та скріплена печатками.
Комісією у складі начальника управління виробничої діяльності підприємств Південного         міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції         України Красноленського Є.А., начальника державної установи "Устинівський виправний центр (№ 37)" підполковника вн. сл. Жежель В.Я., в.о. директора підприємства установи заступника начальника установи з виробництва Шевченко О.І., заступника начальника з НБ і ОР державної установи "Устинівський виправний центр (№ 37)" майора вн. сл. ОСОБА_26., старшого інспектора з особливих доручень сектору внутрішньої безпеки Південного міжрегіонального управління з питань кримінальних покарань та пробації капітана вн.сл. Царика С.В.,         начальника ПВВ головного інженера ДП "СГП ДКВС України (№ 37)" Заболотного О.В., інженера з НОП ПВВ ДП "СГП ДКВС України (№ 37)" Сін Н.Ю. складено акт обстеження фактичної наявності та обробітку полів Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 37)", в якому зазначено:
що в цілому збирання врожаю соняшника на полях підприємства здійснювалось протягом вересня - жовтня місяця поточного року. Площа посіяного та зібраного врожаю соняшника становить 630 га. Збирання соняшника здійснювали три підрядники, а саме: ПП "Удача", ПП "Інгул", ОСОБА_3 , збирання здійснювалось комбайнами John Deere. Згідно звіту про рух ПММ, а також лімітно-забірних карт за вересень - жовтень 2017 на збір врожаю було витрачено 8256,8 л дизельного пального, а саме - ПП "Удача - 6584 л; ПП "Інгул" - 230 л, ОСОБА_3 - 1137 л, власний КАМАЗ (держ. № НОМЕР_1 ) - 305,8 л.
Окрім цього ПП "Удача" було зібрано врожай соняшнику на полях, що належать підприємству, ще у розмірі 3166 га. Встановити факт проходження врожаю через вагову не можливим, так як вагова книга та інші документи були вилучені (а.с. 68 - 71).
Свідок ОСОБА_4 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий Іллічівським ВР ОМУ УМВС України в Одеській області від 16.07.1996, працює на посаді директора ТОВ "Агро-ГЮБИ") у заяві свідка від 09.06.2018 та в судовому засіданні пояснив, що йому відомо, що Приватне підприємство "Удача" (директор Зінченко Р.В.) протягом вересня-жовтня 2017 року здійснювало збір врожаю соняшника на полях, які знаходяться в користуванні Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)".
Збір соняшника здійснювався комбайнами John Deer, на яких працювали комбайнери ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . На збір врожаю комбайнами, які були залучені ПП "УДАЧА" було витрачено 6584 літри пального зі складу Державного підприємства.
Перевезення соняшника здійснювалось автомобілями: МАЗ держномер НОМЕР_3 , водій ОСОБА_8 , МАН держномер НОМЕР_4 водій ОСОБА_9 , МАН держномер НОМЕР_5 водій ОСОБА_10 , КАМАЗ держномер НОМЕР_6 водій ОСОБА_11 , КАМАЗ держномер НОМЕР_7 водій ОСОБА_12 , КАМАЗ держномер НОМЕР_8 водій ОСОБА_13 , КАМАЗ держномер НОМЕР_9 водій ОСОБА_14 , КАМАЗ держномер НОМЕР_10 водій ОСОБА_15 , КАМАЗ держномер НОМЕР_11 водій ОСОБА_16 , КАМАЗ держномер НОМЕР_12 водій ОСОБА_17 , КАМАЗ держномер НОМЕР_13 водій ОСОБА_18 , КАМАЗ держномер НОМЕР_14 водій ОСОБА_19 , КАМАЗ держномер НОМЕР_15 водій ОСОБА_20 , КАМАЗ держномер НОМЕР_28 водій ОСОБА_21 , КАМАЗ держномер НОМЕР_17 водій ОСОБА_22 , КАМАЗ держномер НОМЕР_18 водій Потушинський, КАМАЗ держномер НОМЕР_19 водій ОСОБА_23 , ЗИЛ-130 держномер НОМЕР_29 водій ОСОБА_24 .
Крім зазначених автомобілів у перевезенні зібраного врожаю соняшника були задіяні автомобілі КАМАЗ з державними номерами: НОМЕР_20 , НОМЕР_19 , НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , НОМЕР_10 , НОМЕР_15 , НОМЕР_23 , НОМЕР_24 , НОМЕР_9 , НОМЕР_25 , НОМЕР_9 ; ДАФ держномер НОМЕР_26 ; МАН держномер НОМЕР_27 . Прізвища         водіїв вказаних автомобілів ОСОБА_4 невідомі.
Вказані обставини відомі свідку у зв`язку із виконанням ним службових обов`язків (а.с. 108).
Свідок ОСОБА_30 (посвідчення водія №162994 від 22.04.1999, працює заступником начальника ДУ "Устинівський ВЦ-37") у заяві свідка від 09.06.2018 та в судовому засіданні пояснив, що йому відомо, що Приватне підприємство "Удача" (директор Зінченко Р.В.) протягом вересня-жовтня 2017 року здійснювало збір врожаю соняшника на полях, які знаходяться в користуванні Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)".
Збір соняшника здійснювався комбайнами John Deer, на яких працювали комбайнери ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . На збір врожаю комбайнами, які були залучені ПП "УДАЧА" було витрачено 6584 літри пального зі складу Державного підприємства.
Перевезення соняшника здійснювалось автомобілями: МАЗ держномер НОМЕР_3 , водій ОСОБА_8 , МАН держномер НОМЕР_4 водій ОСОБА_9 , МАН держномер НОМЕР_5 водій ОСОБА_10 , КАМАЗ держномер НОМЕР_6 водій ОСОБА_11 , КАМАЗ держномер НОМЕР_7 водій ОСОБА_12 , КАМАЗ держномер НОМЕР_8 водій ОСОБА_13 , КАМАЗ держномер НОМЕР_9 водій ОСОБА_14 , КАМАЗ держномер НОМЕР_10 водій ОСОБА_15 , КАМАЗ держномер НОМЕР_11 водій ОСОБА_16 , КАМАЗ держномер НОМЕР_12 водій ОСОБА_17 , КАМАЗ держномер НОМЕР_13 водій ОСОБА_18 , КАМАЗ держномер НОМЕР_14 водій ОСОБА_19 , КАМАЗ держномер НОМЕР_15 водій ОСОБА_20 , КАМАЗ держномер НОМЕР_28 водій ОСОБА_21 , КАМАЗ держномер НОМЕР_17 водій ОСОБА_22 , КАМАЗ держномер НОМЕР_18 водій Потушинський, КАМАЗ держномер НОМЕР_19 водій ОСОБА_23 , ЗИЛ-130 держномер НОМЕР_29 водій ОСОБА_24 .
Крім зазначених автомобілів у перевезенні зібраного врожаю соняшника були задіяні автомобілі КАМАЗ з державними номерами: НОМЕР_20 , НОМЕР_19 , НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , НОМЕР_10 , НОМЕР_15 , НОМЕР_23 , НОМЕР_24 , НОМЕР_9 , НОМЕР_25 , НОМЕР_9 ; ДАФ держномер НОМЕР_26 ; МАН держномер НОМЕР_27 . Прізвища водіїв вказаних автомобілів ОСОБА_26 невідомі.
Вказані обставини відомі свідку у зв`язку із виконанням ним службових обов`язків (а.с. 110).
Згідно звітів про рух ПММ за вересень - жовтень 2017, ПП "Удача" отримувало пальне (а.с. 110 - 116).
Крім того, факт збору врожаю соняшника на площі 3193 га підтверджено позивачем в претензії від 05.02.2018 (а.с. 91) та представником в судовому засіданні.
Таким чином, позивач здійснив збір врожаю соняшника на полях відповідача.".
          
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 15.12.2019 у справі № 912/2394/19 за позовом Приватного підприємства "Удача" до Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" про визнання недійсним договору встановлено наступні обставини, які не доказуються при розгляді даної справи:
"23.01.2017 між Приватним підприємством "Удача" та Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" укладено договір № Г-18 вирощування товарної сільськогосподарської продукції (далі - договір) (а.с. 12-14 т. 1).
Розділом 1 договору визначено, що замовник доручає, а підрядник зобов`язується на власний ризик виростити урожай товарної сільськогосподарської продукції у відповідності до умов Даного Договору, та розподілити її відповідно до умов Договору.
Предметом підряду (результатом виконаних робіт за Даним Договором) є вирощений та зібраний урожай товарної сільськогосподарської продукції в заліковій вазі або сплата фіксованого розміру доходу Замовнику (п. 3.1. договору).
За п. 4.1. договору підрядник зобов`язується:
- своїми силами, засобами та за свій рахунок своєчасно провести закупівлю насіння відповідної сільськогосподарської культури, мінеральних добрив, засобів захищу, провести необхідний комплекс робіт згідно технології її вирощування та інших агротехнічних заходів, збирання урожаю (конкретний обсяг робіт сторони врегульовують відповідними додатковими угодами);
- при виконанні умов даного договору додержувати встановлених норм діючого законодавства стосовно охорони навколишнього природного середовища та охорони земель, захисних смуг, санітарних та протипожежних норм та правил техніки безпеки;
- у разі необхідності подавати за 5 днів письмову заявку до замовника на залучення спецконтингенту для виконання робіт за цим договором, проводити оплату виконаної роботи згідно наданих рахунків;
- допускати для ведення обліку і контролю за ходом виконання підрядних робіт представників замовника;
- після закінчення терміну дії даного, договору передати замовнику надану земельну ділянку у аналогічному стані в якому вона була передана в момент укладення Договору.
Замовник зобов`язується:
- надати земельну ділянку площею 3468 гектарів в придатному для виконання підрядчиком умов договору стані із земель які належать замовнику на підставі Акту на право постійного користування серії КР №0002 від 09.11.1995 року виданого Устинівською районною Радою народних депутатів Устинівського району Кіровоградської області України, нормативна грошова оцінка землі станом на 01 січня 2017 року складає 28 695 гривень за 1 гектар та щорічно змінюється (п. 4.2. договору)...
Даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2024 року (п. 8.1. договору)...
Відповідно до п. 11.1. договору умови даного договору мають однакову зобов`язувальну силу для сторін і можуть бути змінені за взаємною згодою з обов`язковим складанням письмового документу...
Відповідно до додатку № 1 до Договору "Перелік земельних ділянок" передбачено перелік земельних ділянок на яких виконуються підрядні роботи:
1. Поле № 30 площею 140 га Медвежа балка.
2. Поле № 17 площею 103 га. Завтурово.
3. Поле № 27 площею 187 га Інгульське.
4. Поле № 20 площею 103 га Інгульське.
5. Поле № 35 площею 30 га Медвежа балка.
6. Поле № 16 площею 106 га Медвежа балка.
7. Поле № 37 площею 108 га Медвежа балка.
8. Поле № 36 площею 157 га Медвежа балка.
9. Поле № 39 площею 107 га Медвежа балка.
10. Поле № 40 площею80 га Медвежа балка.
11. Поле № 41 площею 80 га Медвежа балка.
12. Поле № 42 площею 88 га Медвежа балка.
13. Поле № 43 площею 120га Медвежа балка.
14. Поле № 44 площею 186 га Медвежа балка.
15. Поле № 45 площею 168 га Завтурове.
16. Поле № 46 площею 74 га Завтурове.
17. Поле № 47 площею 102 га Медвежа балка.
18. Поле № 48 площею 218 га Завтурове.
19. Поле № 49 площею 122га Завтурове.
20. Поле № 50 площею 188га Завтурове.
21. Поле № 51 площею 17 га Завтурове.
22. Поле № 52 площею 188 га Завтурове.
23. Поле № 53 площею 163 га Завтурове.
24. Поле № 54 площею 180 га Завторове.
25. Поле № 55 площею 190 га Завтурове.
26. Поле № 56 площею 114 га Медвежа балка.
27. Поле № 25 площею 17 га Інгульське.
28. Поле № 24 площею 19,2га Інгульське.
29. Поле № 11 площею 110 га Завтурове.
Загальна площа земельних ділянок становить 3465,2 га. (а.с. 15 т. 1).
Додатком № 2 "Програма робіт" визначено перелік та вартість видів робіт за договором (а.с. 16 т. 1)".

Приймаючи рішення про повне задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з обставин того, що здійснивши загальний системний аналіз відносин, що склалися у 2017 році між Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" та Приватним підприємством "Удача", пов`язаних із виконанням робіт, спрямованих на вирощування товарної сільськогосподарської продукції, господарський суд прийшов до висновку, що договір проведення сільськогосподарських робіт направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції № Г-0070/17 від 03.03.2017 з Додатком № 1 укладено у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, у зв`язку з чим договір про проведення сільськогосподарських робіт направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції № Г-0070/17 від 03.03.2017 з Додатком № 1 на підставі ст. 203, 215, 232, 236 Цивільного кодексу України є недійсним з моменту його вчинення.
Господарським судом встановлено, що оспорюваний Договір підписано представниками Приватного підприємства "Удача" (Зінченко Р .В.) та Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" (ОСОБА_29.), який на час підписання спірного договору обіймав посаду директора державного підприємства, тобто мав повноваження щодо представництва юридичної особи. Проаналізувавши умови договору № Г-18 вирощування товарної сільськогосподарської продукції, який було укладено сторонами 23.01.2017, тобто раніше, ніж оспорюваний договір, суд першої інстанції прийшов до висновку про існування умислу в діях представника державного підприємства щодо зловмисної домовленості.
Суд першої інстанції зазначив, що договір № Г-18 передбачає виконання Приватним підприємством "Удача" комплексу робіт за результатами яких має бути вирощений та зібраний урожай, у зв`язку з чим приватне підприємство має отримати 80% вирощеної продукції в заліковій вазі, за мінусом вартості витрат понесених замовником та підрядчиком, а додатковою угодою до Договору підряду № Г-18 від 25.09.2017 сторони констатують, що станом на 25.09.2017 об`єм виконаних підрядником робіт складає 17 199 597,06 грн, у зв`язку з чим представником державного підприємства під час дії договору № Г-18 підписано договір № Г-0070/17, умовами якого передбачено здійснення робіт на полі, яке вже передано Приватному підприємству "Удача" для вирощування товарної сільськогосподарської продукції. Комплекс робіт, передбачений умовами оспорюваного Договору, збігається з комплексом робіт, які має виконати підрядник для вирощування товарної сільськогосподарської продукції за договором Г-18. Умови договору Г-18 передбачають отримання підрядником винагороди за виконання робіт з вирощування товарної сільськогосподарської продукції, умови оспорюваного договору також передбачають винагороду підрядника за проведення сільськогосподарських робіт. Договір Г-18 визначає кінцевий результат робіт - урожай, який підрядник зобов`язується виростити на власний ризик. Для цього підрядник за свій рахунок зобов`язується провести закупівлю насіння, мінеральних добрив, засобів захисту та провести комплекс робіт згідно технології вирощування та інших агротехнічних заходів.
Місцевий господарський суд дійшов висновку, що підписання представником Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" оспорюваного договору фактично порушило мету діяльності державного підприємства - отримання прибутку, для Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" настали несприятливі наслідки у зв`язку з вчиненням оспорюваного правочину, оскільки виникло зобов`язання з оплати вартості робіт, які фактично входять в комплекс робіт, охоплений договором Г-18, який також є оплатним. Існує причинний зв`язок між зловмисною домовленістю і несприятливими наслідками для державного підприємства, оскільки підписання договору № Г-0070/17 та актів виконаних робіт до нього спричинило виникнення зобов`язання у державного підприємства ще раз оплатити вартість робіт, які вже мали бути оплачені за договором Г-18.
Також суд першої інстанції прийшов до висновку, що оспорюваний Договір не може бути визнаний фіктивним, оскільки при його укладенні сторони не мали наміру не виконувати зобов`язання договору щодо оплати вартості робіт. 
Щодо тверджень позивача про відсутність поля під номером 53 (Завтурове) у Державного підприємства та в Установі (№37), яка є постійним користувачем земель, відповідно до Державного акту, місцевий господарський суд зазначив, що зазначене спростовується умовами Договору № Г-18, а посилання позивача на відсутність на державному підприємстві відомостей про укладення договору та на відсутність реєстрації відповідачем податкових накладних свідчить про неналежне ведення бухгалтерського та податкового обліку сторонами.
Місцевим господарським судом не прийнято доводи позивача про те, що право користування земельними ділянками, які надано в постійне користування Устинівській ІК 305/37 на державне підприємство не переоформлювалось, оскільки подані до матеріалів справи докази свідчать про те, що відповідач такими землями розпоряджався та використовував їх, що підтверджується копіями листів Державної установи "Устинівський виправний центр (№37)"  від 28.03.2019 №10/369, Інгульської сільської ради від 25.03.2019 №81, зі змісту яких вбачається, що земельні ділянки, які надані у постійне користування установі ІК 305/37 згідно державного акту на право постійного користування землею серії КР 00002 від 09.11.1995, перебувають на балансі та використовуються позивачем, також ним сплачується земельний та інші передбачені законодавством податки. Крім того, про обробіток земельної ділянки, переданої в постійне користування згідно державного акту  серії КР 00002 від 09.11.1995, державним підприємством свідчить і надана ним статистична звітність за 2017 рік.
Суд першої інстанції також зазначив, що слушними є зауваження позивача щодо неможливості Приватного підприємства "Удача" власними силами виконати об`єм обумовлених робіт за оспорюваним договором з урахуванням існування між сторонами інших аналогічних договорів, а також договору № Г-18, що в свою чергу підтверджує усвідомленість другої сторони та представника на здійснення дій усупереч інтересам державного підприємства.
Місцевий господарський суд прийшов до висновку, що не підтверджено доказами пояснення відповідача про те, що межі земельних ділянок, на яких проводилися сільськогосподарські роботи встановлювали представники позивача, одними з яких були: тодішній керівник ОСОБА_29. та агроном Шевченко О. О ., відповідач пересвідчувався, що земельна ділянка на якій проводяться роботи, відповідає за площею земельній ділянці, зазначеній в договорі, а перевірка проводилася шляхом використання встановлених в техніці навігаційних приладів і не відрізнялася від інформації наданої замовником, крім того фактична межа цілого поля на частині якого здійснювалися роботи за договором - була визначена польовою дорогою та дикорослинними посадженнями, що за поясненнями керівника державного підприємства у повній мірі відповідало картографічним відомостям, які були наявні у підприємства. 
Щодо тверджень відповідача про те, що договір № Г-18 було укладено на суму, граничний розмір якої перевищує допустиму суму договору, визначену в Законі України "Про публічні закупівлі" і з урахуванням даних обставин, сторони вирішили не здійснювати зобов`язання за даним договором, суд першої інстанції зазначив, що вказане твердження спростовується Додатковою угодою від 25.09.2017 до Договору підряду № Г-18 від 23.01.2017, в якій зафіксовано, що станом на 25 вересня 2017 року об`єм виконаних підрядником робіт відповідно до умов договору № Г-18 від 23.01.2017, який підтверджується актами виконаних робіт складає 17 199 597,06 грн. Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що між сторонами 03.03.2017 було підписано договори Г-0066/17, № Г-0067/17, № Г-0068/17, № Г-0069/17, № Г-0071/17, № Г-0072/17, № Г-0073/17 , за умовами яких підрядник приймає на себе зобов`язання виконати роботи направлені на вирощування сільськогосподарської продукції на земельних ділянках площею 20 га, розташованих на тому ж полі № 53 (Завтурове). В оспорюваному договорі не вказано географічні координати або інші ідентифікуючі ознаки земельної ділянки, на якій мають проводитися роботи.
          
Як вже зазначалось, позовні вимоги мотивовані тим, що за доводами позивача договір № Г-0070/17 від 03.03.2017 з Додатком № 1 суперечить вимогам ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України, ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. ст. 3, 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та має бути визнаний недійсним на підставі ч.1 ст. 207 Господарського кодексу України (виключена), ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України (недійсність правочину), ч. 1 ст. 232 Цивільного кодексу України (зловмисна домовленість представника однієї сторони з другою стороною). Окрім того, в позовній заяві є посилання на те, що означений договір є фіктивним. 
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 27.01.2020 у даній справі не визнано недійсним договір № Г-0070/17 проведення сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції від 03.03.2017 з підстав фіктивності, оскільки суд першої інстанції дійшов висновку, що при його укладенні сторони не мали наміру не виконувати зобов`язання договору щодо оплати вартості робіт, а однією з основних ознак фіктивного правочину, зокрема, є свідомий намір невиконання зобов`язань договору. Між тим, зазначеним оскаржуваним рішенням визнано недійсним з моменту укладення договір № Г-0070/17 проведення сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції від 03.03.2017 як такий, що укладений в результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною. 
Приватне підприємство "Удача" подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27.01.2020 у справі №912/2758/19 та не погоджується з висновками суду про те, що зазначений договір укладався сторонами внаслідок зловмисної домовленості з огляду на наявність договору підряду № Г-18 від 23.01.2017.
З урахуванням викладеного, предметом апеляційного перегляду є оскаржуване рішення у даній справі про визнання недійсним договору № Г-0070/17 проведення сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції від 03.03.2017, укладеного між Держаним підприємством "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України" та Приватним підприємством "Удача" з підстав наявності зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною при його укладенні (ст. 232 Цивільного кодексу України).
Тому перегляд оскаржуваного рішення здійснюється апеляційним господарським судом в межах вимог та доводів апеляційної скарги, а саме не згоди скаржника щодо висновків суду першої інстанції про те, що договір № Г-0070/17 проведення сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції від 03.03.2017 укладався сторонами внаслідок зловмисної домовленості.

За положеннями статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.
Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. В силу приписів частини 5 статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (стаття 215 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Наведеними нормами визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, та загальні підстави недійсності правочину, за яких правочин може бути визнаний недійсним, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність (оспорюваний правочин) (частина 3 статті 215 ЦК України).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Так, позивач вважає, зокрема, що підставою недійсності договору спірного договору є його вчинення пов`язаними особами за наявності їх зловмисної домовленості.
Відповідно до частини 1 статті 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані йому у зв`язку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними.
Для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявності домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя.
Зловмисна домовленість - це умисна змова представника однієї сторони правочину з другою стороною, внаслідок чого настають несприятливі наслідки для особи, від імені якої вчинено правочин. 
У визнанні правочину недійсним з відповідної підстави доведенню підлягає не наявність волі довірителя на вчинення правочину, а існування умислу представника, який усвідомлює факт вчинення правочину всупереч інтересам довірителя, передбачає настання невигідних для останнього наслідків та бажає чи свідомо допускає їх настання.
Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин 1 та 5 статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №369/11268/16-ц міститься висновок про те, що "згідно з частинами 2, 3 статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення про стягнення коштів, а тому у разі, якщо сторони, які укладають договір, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, то правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), з одночасним посиланням на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.
Аналогічний правовий висновок зроблено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в постанові від 04.12.2019 у справі № 910/17755/18.
          
Щодо доводів позивача про те, що підписання Актів виконаних робіт не в дати, які прямо передбачено договором, а 17.08.2017 свідчить саме про наявність зловмисної домовленості представника Державного підприємства ОСОБА_29. та ПП "Удача", що є підтвердженням фіктивності та безтоварності даного договору, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.
Відповідно до частин 1-2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції надає оцінку та переглядає оскаржуване рішення саме в межах вимог та доводів апеляційної скарги, які стосуються висновків суду першої інстанції про зловмисну домовленість сторін при укладенні договору № Г-0070/17 проведення сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції від 03.03.2017, а не висновків суду щодо фіктивності зазначеного договору.
Отже, фіктивність договору не є предметом апеляційного перегляду оскаржуваного рішення місцевого господарського суду, у зв`язку з чим, колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє зазначене посилання позивача щодо фіктивності спірного договору.
          
Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи зазначене, позивач мав довести, що сторони оспорюваного ним договору, діючи очевидно недобросовісно та зловживаючи правами на шкоду позивачу, мали спільний умисел на використання оспорюваного договору виключно з метою заволодіння коштами державного підприємства.
Між тим, як вже зазначалось, у визнанні правочину недійсним з відповідної підстави доведенню підлягає не наявність волі довірителя на вчинення правочину, а існування умислу представника, який усвідомлює факт вчинення правочину всупереч інтересам довірителя, передбачає настання невигідних для останнього наслідків та бажає чи свідомо допускає їх настання. 
Наслідком такого визнання, крім загальних наслідків, визначених статтею 216 ЦК України, є виникнення у довірителя права вимагати від свого представника і другої сторони, зокрема, солідарного відшкодування збитків. 
При цьому представником не може вважатись орган юридичної особи, в тому числі її керівник, навіть якщо він діяв всупереч інтересам цієї особи: представництво в даному разі визначається за правилами глави 17 названого Кодексу.
Колегія суддів констатує, що з боку позивача, Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)", спірний договір підписано ОСОБА_29., якого наймано (призначено) на посаду директора позивача на підставі контракту № 48-15 від 01.09.2015 (т. 1 а.с. 66-73).   
Отже, на момент підписання даного договору директор товариства ОСОБА_29. не був представником в розумінні законодавства, а тому позивачем та матеріалами справи не доведено наявності умислу представника, який усвідомлює факт вчинення правочину всупереч інтересам довірителя, передбачає настання невигідних для останнього наслідків та бажає чи свідомо допускає їх настання, а також наявності самої домовленості. При цьому, виконання дій від імені Державного підприємства виключає зловмисну домовленість.

За таких обставин, з урахуванням наведених вище норм права, апеляційний господарський суд не погоджується з висновком суду першої інстанцій про задоволення позову щодо визнання недійсним з моменту укладення договору проведення сільськогосподарських робіт направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції № Г-0070/17 від 03.03.2017 з Додатком №1, укладеного між Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" та Приватним підприємством "Удача", оскільки відсутні підстави, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним, так як позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності зловмисної домовленості сторін представника однієї сторони з другою стороною під час укладення спірного договору .

Щодо доводів апелянта та наведення ним в апеляційній скарзі правових підстав для скасування оскаржуваного рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна предмета і підстав позову не допускається.
Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Водночас і посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв`язку з цим апеляційний господарський суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15).
Враховуючи зазначене, колегія суддів відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування вимог апеляційної скарги у даній справі, оскільки у даній справі колегією суддів апеляційного господарського суду здійснено іншу правову кваліфікацію спірних правовідносин та застосовано інші норми матеріального і процесуального права, які викладені в мотивувальній частині даної постанови.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повістю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків , викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права; зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. 
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення законодавства, суд апеляційної інстанції вбачає підстави для скасування судового рішення як такого, що прийнято при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для справи. По справі необхідно прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанцій не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27.01.2020 у справі №912/2758/19, відповідно і розподіл судових витрат змінюється.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.
Керуючись ст.ст. 269, 275, 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Удача", Кіровоградська область, Устинівський район, с. Ганно-Требинівка на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27.01.2020 у справі № 912/2758/19 - задовольнити.
Рішення  Господарського суду Кіровоградської області від 27.01.2020 у справі № 912/2758/19 - скасувати.
Прийняти у справі нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" до Приватного підприємства "Удача" про визнання недійсним з моменту укладення договору проведення сільськогосподарських робіт направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції № Г-0070/17 від 03.03.2017 з Додатком №1, укладеного між Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" та Приватним підприємством "Удача" - відмовити.
Судові витрати по справі покласти на позивача.
Стягнути з Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" (28624, Кіровоградська область, Устинівський район, с. Інгульське; код ЄДРПОУ 08680264) на користь Приватного підприємства "Удача" (28622, Кіровоградська область, Устинівський район, с. Ганно-Требинівка, вул. Центральна, 2; код ЄДРПОУ 36735088) витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2881,50 грн.
Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Кіровоградської області. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 17.07.2020.

Головуючий суддя                                                                                           О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                              М.О. Дармін

Суддя                                                                                                              О.В. Березкіна