ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/5649/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,     
за участю секретаря судового засідання Новошицькій О.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні  в м. Дніпро  апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізької області  на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.12.2019 р.  (суддя  Бойченко Ю.П.) по справі за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «РУЖ» до  Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень – рішень

в с т а н о в и В:

15.11.2019 р. ТОВ «РУЖ» звернулося  до Запорізького  окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень – рішень, де просили визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення – рішення відповідача від 04.11.2019 р.                  № 003150402 (форма «В4») та  № 003140402 (форма «В1»).
Рішенням Запорізького  окружного адміністративного суду від 12.12.2019 р.  адміністративний позов задоволено повністю.
Рішення суду мотивоване тим, що висновки акту перевірки є помилковими, а зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та застосування штрафних санкцій і зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість є протиправними.
Не погодившись з рішенням Запорізького  окружного адміністративного суду від 12.12.2019 р., відповідач подав апеляційну скаргу, де просили  скасувати  рішення  суду, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам відповідача, не досліджено первинні документів, що призвело до порушення норм процесуального права та прийняття неправильного рішення по справі.
В судовому засіданні представник відповідача просив задовольнити апеляційну скаргу,  представник позивача  проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.
Дослідивши матеріали справи та вислухавши учасників процесу,  суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги в зв`язку з наступним.
З матеріалів справи вбачається, що основним видом економічної діяльності позивача є виробництво олії та тваринних жирів.
Судом встановлено, що у період з 24.09.2019р. по 02.10.2019р. посадовими особами відповідача  проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питання достовірності нарахування від`ємного значення з податку на додану вартість за липень 2019 року, за результатами чого 09.10.2019 р.  складено акт №50/08-01-04-02/3856314, де зафісовано виявлені  порушення  вимог п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в  зв`язку  з чим  завищене від`ємне значення з податку на додану вартість за липень 2019 р., що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (р. 20.2.1) на суму 7 062 709 грн. та завищене від`ємне значення з податку на додану вартість за липень 2019 р., що включається до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (р. 21) на суму     890 396 грн.
Як вбачається з акту перевірки, висновки контролюючого органу обгрунтовані нереальністю господарських операцій  позивача з ФГ «Терра України» та  відсутністю в ланцюгу ФГ «Соломія», і порушення виникло внаслідок взаємовідносин із контрагентами ФГ «Терра України» та ФГ «Соломія», оскільки у вказаних підприємств відсутні основні засоби для обробки землі, виробничі потужності та земельні ділянки для вирощування продукції, та інформація щодо залучення стороннього трудового ресурсу для здійснення господарської діяльності відсутня. Виходячи з наведеного, вважає, що ТОВ «Руж» декларувало придбання товару - соняшника врожаю 2016 року і 2017 року, який фактично є товаром невідомого походження, оскільки відсутнє його придбання по ланцюгах постачання або виробництва. Зазначає, що податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений первинними документами, складеними належним чином, які відображають реальність здійсненої господарської операції, водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо при придбанні товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатись до податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Крім того, перевіркою встановлено, що у періоді, що підлягав перевірці   для здійснення господарської діяльності позивачем укладено договори оренди транспортних засобів та договори оренди (суборенди) складських приміщень, оренди майданчика для стоянки вантажних автомобілів та офісного приміщення, договори зберігання.
Також перевіркою встановлено порушення позивачем, а саме, безпідставне віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ з придбання товару та послуг у постачальників: ФГ «Терра Україна» та ФО « ОСОБА_1 ».
Так, перевіркою встановлено, що  між позивачем, як покупцем та ФГ «Терра Україна», як постачальником, укладені договори поставки: від 28.09.2016 №2, від 16.09.2016 №1, від 19.10.2016 №2, від 06.10.2016 №1, від 22.02.2017 №1, від 29.05.2017 №1, від 02.06.2017 №2, від 04.10.2017 №2, від 18.10.2017 №3, від 01.11.2017 №4, від 16.11.2017 №5, за умовами яких Постачальник зобов`язався поставити у власність Покупця продукцію власного виробництва (соняшник врожаю 2016, 2017 років) в повному об`ємі, за ціною та відповідної якості, що зазначені у цих договорах, а Покупець зобов`язався прийняти і оплатити продукцію на умовах цих договорів.
З матеріалів справи вбачається, що на  підтвердження  виконання умов вказаних договорів позивачем до перевірки  надано: 
-договір поставки від 19.10.2016 №2, рахунок від 19.10.2016 №3 на суму 2 678 298,93 грн. (в т.ч. ПДВ 475 016,48 грн.), видаткові накладні від 21.10.2016 №15 на суму 315 399,88 грн. (в т.ч. ПДВ 52 566,65 грн.) та від 21.10.2019 №14 на суму 171 799,93 грн. (в т.ч. ПДВ 28 633,32 грн.),  від 23.10.2016 №16 на суму 516 199,79 грн. (в т.ч. ПДВ 86 033,30 грн.),  від 24.10.2016 №17 на суму 1 324 699,46 грн. (в т.ч. ПДВ 220 783,24 грн.) та від 25.10.2016 №18 на суму 521 999,80 грн. (в т.ч. ПДВ 86 999,97 грн.), товарно-транспортні накладні від 21.10.2016 №1, №2,  від 23.10.2016 №1, №2,  від 24.10.2016 №1, №2, №3, №4, №5,  та від 25.10.2016 №1, №2;
-договір поставки від 22.02.2017 №1, рахунки-фактур від 22.02.2017 №1 на суму 1 035 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 172 500,00 грн.), від 24.02.2017 №2 на суму 1 035 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 172 500,00 грн.), від 28.02.2017 №3 на суму 38 916,00 грн. (в т.ч. ПДВ 6 486,00 грн.), видаткові накладні від 28.02.2017 №11 на суму 262 683,00 грн. (в т.ч. ПДВ 43 780,50 грн.),  від 27.02.2017 №10 на суму 575 667,00 грн. (в т.ч. ПДВ 95 944,50 грн.),  від 25.02.2017 №9 на суму 1 014 300,00 грн. (в т.ч. ПДВ 169 050,00 грн.),  від 23.02.2017 №8 на суму 256 266,00 грн. (в т.ч. ПДВ 42 711,00 грн.), товарно-транспортні накладні від 28.02.2017 б/н, від 27.02.2017 б/н,  від 25.02.2017 б/н,  від 23.02.2017 б/н;
-договір поставки від 29.05.2017 №1, рахунок-фактуру від 29.05.2017 №2 на суму 3 999 998,40 грн. (в т.ч. ПДВ 666 666,40 грн.), видаткові накладні від 29.05.2017 №4 на суму 1 048 799,58 грн. (в т.ч. ПДВ 174 799,93 грн.),  від 30.05.2017 №5 на суму 519 799,79 грн. (в т.ч. ПДВ 86 633,30 грн.),  від 31.05.2017 №6 на суму 431 399,83 грн. (в т.ч. ПДВ 71 899,97 грн.),  від 01.06.2017 №1 на суму 1 514 799,40 грн. (в т.ч. ПДВ 252 466,57 грн.),  від 02.06.2017 №3 на суму 485 199,80 грн. (в т.ч. ПДВ 80 866,63 грн.), ТТН від 29.05.2017 б/н,  від 30.05.2017 б/н,  від 31.05.2017 б/н,  від 01.06.2017 б/н,  від 02.06.2017 б/н;
-договір поставки від 02.06.2017 №2, видаткові накладні від 17.06.2017 №16 на суму 491 599,80 грн. (в т.ч. ПДВ 81 933,30 грн.), від 02.06.2017 №2 на суму 1 068 399,58 грн. (в т.ч. ПДВ 178 066,60 грн.),  від 03.06.2017 №4 на суму 1 004 799,60 грн. (в т.ч. ПДВ 167 466,60 грн.),  від 05.06.2017 №5 на суму 1 004 799,60 грн. (в т.ч. ПДВ 167 466,60 грн.),  від 06.06.2017 №6 на суму 998 999,60 грн. (в т.ч. ПДВ 166 499,93 грн.),  від 07.06.2017 №7 на суму 1 009 599,60 грн. (в т.ч. ПДВ 168 266,60 грн.), від 08.06.2017 №8 на суму 998 599,60 грн. (в т.ч. ПДВ 166 433,27 грн.), від 09.06.2017 №9 на суму 493 599,80 грн. (в т.ч. ПДВ 82 266,63 грн.),  від 10.06.2017 №10 на суму 479 799,80 грн. (в т.ч. ПДВ 79 966,63 грн.),  від 12.06.2017 №11 на суму 1 038 799,58 грн. (в т.ч. ПДВ 173 133,26 грн.),  від 13.06.2017 №12 на суму 995 999,60 грн. (в т.ч. ПДВ 165 999,93 грн.),  від 14.06.2017 №13 на суму 991 999,61 грн. (в т.ч. ПДВ 165 333,27 грн.),  від 15.06.2017 №14 на суму 987 199,61 грн. (в т.ч. ПДВ 164 533,27 грн.),  від 16.06.2017 №15 на суму 496 199,80 грн. (в т.ч. ПДВ 82 699,97 грн.), від 19.06.2017 №17 на суму 508 999,80 грн. (в т.ч. ПДВ 84 833,30 грн.),  від 20.06.2017 №18 на суму 1 200 999,52 грн. (в т.ч. ПДВ 200 166,59 грн.), від 21.06.2017 №19 на суму 533 799,79 грн. (в т.ч. ПДВ 88 966,63 грн.),ТТН від 02.06.2017 б/н, від 03.06.2017 б/н, від 05.06.2017 б/н, від 06.06.2017 б/н, від 07.06.2017 б/н,  від 08.06.2017 б/н, від 09.06.2017 б/н, від 10.06.2017 б/н, від 12.06.2017 б/н, від 13.06.2017 б/н, від 14.06.2017 б/н, від 15.06.2017 б/н, , від 16.06.2017 б/н, від 17.06.2017 б/н, від 19.06.2017 б/н, від 20.06.2017 б/н, від 21.06.2017 б/н;
-договір поставки від 16.09.2016 №1, видаткові накладні від 16.09.2016 №1 на суму 457 399,81 грн. (в т.ч. ПДВ 76 233,30 грн.),  від 17.09.2016 №2 на суму 753 599,70 грн. (в т.ч. ПДВ 125 599,95 грн.),  від 19.09.2016 №3 на суму 805 399,68 грн. (в т.ч. ПДВ 134 233,28 грн.),  від 20.09.2016 №4 на суму 529 299,79 грн. (в т.ч. ПДВ 88 216,63 грн.),  від 21.09.2016 №5 на суму 506 599,80 грн. (в т.ч. ПДВ 84 433,30 грн.),  рахунок від 16.09.2016 №1 на суму 3 052 298,78 грн. (в т.ч. ПДВ 508 716,46 грн.);ТТН від 16.09.2016 б/н, від 17.09.2016 б/н, від 19.09.2016 б/н, від 20.09.2016 б/н, від 21.09.2016 б/н;
-договір поставки від 28.09.2016 №2, рахунки від 28.09.2016 №2 на суму 1 616 000,64 грн. (в т.ч. ПДВ 269 333,44 грн.), від 03.10.2016 №1 на суму 2 525 001,00 грн. (в т.ч. ПДВ 420 833,50 грн.), видаткові накладні від 15.10.2016 №7 на суму 208 666,09 грн. (в т.ч. ПДВ 34 777,69 грн.), від 04.10.2016 №1 на суму 240 380,10 грн. (в т.ч. ПДВ 40 063,35 грн.), від 05.10.2016 №2 на суму 226 644,08 грн. (в т.ч. ПДВ 37 774,01 грн.),  від 06.10.2016 №3 на суму 476 922,19 грн. (в т.ч. ПДВ 79 487,03 грн.),  від 10.10.2016 №4 на суму 1 009 798,40 грн. (в т.ч. ПДВ 168 299,73 грн.),  від 11.10.2016 №5 на суму 984 346,39 грн. (в т.ч. ПДВ 164 057,73 грн.),  від 12.10.2016 №6 на суму 994 244,39 грн. (в т.ч. ПДВ 165 707,40 грн.), ТТН від 15.10.2016 №1, від 04.10.2016 б/н, від 05.10.2016 б/н, від 06.10.2016 б/н, від 10.10.2016 б/н, від 11.10.2016 №1, №2, №3, №4, від 12.10.2016 №1, №2, №3, №4;
-договір поставки від 06.10.2016 №1, рахунок від 06.10.2016 №2 на суму 4 999 998,00 грн. (в т.ч. ПДВ 833 333,00 грн.), видаткові накладні  від 17.10.2016 №9 на суму 1 248 799,50 грн. (в т.ч. ПДВ 208 133,25 грн.),  від 18.10.2016 №10 на суму 1 263 999,49 грн. (в т.ч. ПДВ 210 666,58 грн.), від 20.10.2016 №12 на суму 238 999,91 грн. (в т.ч. ПДВ 39 833,32 грн.), від 19.10.2016 №11 на суму 1 246 999,50 грн. (в т.ч. ПДВ 207 833,25 грн.),  від 15.10.2016 №8 на суму 829 399,67 грн. (в т.ч. ПДВ 138 233,28 грн.),ТТН від 20.10.2016 №1, 19.10.2016 №1, №2, №3, №4, №5, від 18.10.2016 б/н, №2, №3, №4, №5, від 17.10.2016 б/н, від 15.10.2016 №2, №3, №4;
-договір поставки від 01.11.2017 №4, рахунок від 01.11.2017 №3 на суму 10 357 595,88 грн. (в т.ч. ПДВ 1 726 265,99 грн.), видаткові накладні від 01.11.2017 №1 на суму 3 683 198,53 грн. (в т.ч. ПДВ 613 866,42 грн.),  від 02.11.2017 №2 на суму 1 745 099,30 грн. (в т.ч. ПДВ 290 849,88 грн.),  від 03.11.2017 №3 на суму 1 016 599,60 грн. (в т.ч. ПДВ 169 433,27 грн.),  від 04.11.2017 №4 на суму 469 799,81 грн. (в т.ч. ПДВ 78 299,97 грн.),  від 07.11.2017 №5 на суму 731 199,71 грн. (в т.ч. ПДВ 121 866,62 грн.),  від 15.11.2017 №6 на суму 218 999,92 грн. (в т.ч. ПДВ 36 499,99 грн.), від 16.11.2017 №7 на суму 482 099,81 грн. (в т.ч. ПДВ 80 349,97 грн.),  від 17.11.2017 №8 на суму 1 252 799,50 грн. (в т.ч. ПДВ 208 799,92 грн.),  від 20.11.2017 №9 на суму 757 799,70 грн. (в т.ч. ПДВ 126 299,95 грн.),ТТН від 01.11.2017 №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8, №9, №10, №11, №12, №13, №14, №15, від 02.11.2017 №16 - №22, від 03.11.2017 №23 - №26, від 04.11.2017 №27, №28, від 07.11.2017 №29 - №31, від 15.11.2017 №32, від 16.11.2017 №33, №34, від 17.11.2017 №35 - №39, від 20.11.2017 №40 - №42;
-договір поставки від 04.10.2017 №2, рахунок від 04.10.2017 №1 на суму 1 198 736,48 грн. (в т.ч. ПДВ 199 789,41 грн.), видаткову накладну від 04.10.2017 №1 на суму 1 198 736,48 грн. (в т.ч. ПДВ 199 789,41 грн.), ТТН від 04.10.2017 б/н;
-договір поставки від 18.10.2017 №3, рахунок від 18.10.2017 №2 на суму 12 065 130,00 грн. (в т.ч. ПДВ 2 010 855,00 грн.), видаткові накладні від 18.10.2017 №2 на суму 733 887,00 грн. (в т.ч. ПДВ 122 314,50 грн.),  від 19.10.2017 №3 на суму 1 233 243,00 грн. (в т.ч. ПДВ 205 540,50 грн.),  від 20.10.2017 №4 на суму 1 550 934,00 грн. (в т.ч ПДВ 258 489,00 грн.), від 21.10.2017 №5 на суму 1 794 474,00 грн. (в т.ч. ПДВ 299 079,00 грн.),  від 23.10.2017 №6 на суму 1 989 702,00 грн. (в т.ч. ПДВ 331 617,00 грн.),  від 24.10.2017 №7 на суму 1 745 568,00 грн. (в т.ч. ПДВ 290 928,00 грн.),  від 25.10.2017 №8 на суму 1 289 475,00 грн. (в т.ч. ПДВ 214 912,50 грн.), від 26.10.2017 №9 на суму 1 015 740,00 грн. (в т.ч. ПДВ 169 290,00 грн.), від 27.10.2017 №10 на суму 712 107,00 грн. (в т.ч. ПДВ 118 684,50 грн.), ТТН від 18.10.2017 б/н, від 19.10.2017 б/н, від 20.10.2017 б/н, від 21.10.2017 б/н, від 23.10.2017 б/н, від 24.10.2017 б/н, від 25.10.2017 б/н, від 27.10.2017 б/н, від 26.10.2017 б/н;
-договір поставки від 16.11.2017 №5, рахунки від 16.11.2017 №4 на суму 6 538 297,40 грн. (в т.ч. ПДВ 1 089 716,24 грн.), від 01.12.2017 №5 на суму 3 261 198,68 грн. (в т.ч. ПДВ 543 533,11 грн.), видаткові накладні від 01.12.2017 №16 на суму 793 399,68 грн. (в т.ч. ПДВ 132 233,28 грн.), від 04.12.2017 №17 на суму 970 599,61 грн. (в т.ч. ПДВ 161 766,60 грн.), від 21.11.2017 №10 на суму 1 408 199,44 грн. (в т.ч. ПДВ 234 699,91 грн.), від 05.12.2017 №18 на суму 491 599,80 грн. (в т.ч. ПДВ 81 933,30 грн.),  від 06.12.2017 №19 на суму 1 005 599,59 грн. (в т.ч. ПДВ 167 599,93 грн.), від 22.11.2017 №11 на суму 1 339 599,47 грн. (в т.ч. ПДВ 223 266,58 грн.), ї від 24.11.2017 №12 на суму 760 499,70 грн. (в т.ч. ПДВ 126 749,95 грн.), від 27.11.2017 №13 на суму 1 280 899,49 грн. (в т.ч. ПДВ 213 483,25 грн.), від 28.11.2017 №14 на суму 755 399,70 грн. (в т.ч. ПДВ 125 899,95 грн.), від 30.11.2017 №15 на суму 993 699,60 грн. (в т.ч. ПДВ 165 616,60 грн.),ТТН від 01.12.2017 №68-№70, від 04.12.2017 №71-№74, від 05.12.2017 №75, №76, від 06.12.2017 №77-№80, від 21.11.2017 №43-№47, від 22.11.2017 №48-№52, від 24.11.2017 №53-№55, від 27.11.2017 №56-№60, від 28.11.2017 №61-№63, від 30.11.2017 №64-№67.
Крім того, перевіркою встановлено, що  між позивачем, як покупцем та ФГ «Соломія», як постачальником укладено договори поставки від 09.10.2017 №2 та від 18.09.2017 №1, за умовами яких постачальник зобов`язався поставити у власність покупця продукцію власного виробництва (соняшник врожаю 2016 року) в повному об`ємі, за ціною та відповідної якості,  а покупець зобов`язався прийняти і оплатити продукцію.
Судом встановлено, що на підтвердження фактичного виконання умов вказаних  договорів позивачем до перевірки надано: 
-договіор поставки від 09.10.2017 №2, рахунок від 09.10.2017 №1 на суму 7 629 633,00 грн. (в т.ч. ПДВ 1 271 605,50 грн.), видаткові накладні від 10.10.2017 №16 на суму 737 352,00 грн. (в т.ч. ПДВ 122 892,00 грн.),  від 11.10.2017 №17 на суму 1 251 162,00 грн. (в т.ч. ПДВ 208 527,00 грн.),  від 12.10.2017 №18 на суму 1 314 126,00 грн. (в т.ч. ПДВ 219 021,00 грн.),  від 13.10.2017 №19 на суму 1 049 004,00 грн. (в т.ч. ПДВ 174 834,00 грн.),  від 16.10.2017 №20 на суму 1 285 218,00 грн. (в т.ч. ПДВ 214 203,00 грн.), від 17.10.2017 №21 на суму 1 753 389,00 грн. (в т.ч. ПДВ 292 231,50 грн.),  від 19.10.2017 №22 на суму 239 382,00 грн. (в т.ч. ПДВ 39 897,00 грн.), ТТН від 10.10.2017 б/н, від 11.10.2017 б/н, від 12.10.2017 б/н, від 13.10.2017 б/н, від 16.10.2017 б/н, від 17.10.2017 б/н, від 19.10.2017 б/н;
-договір поставки від 18.09.2017 №1, рахунок від 18.09.2017 №1 на суму 17 640 007,20 грн. (в т.ч. ПДВ 2 940 001,20 грн.), видаткові накладні від 23.09.2017 №2 на суму 1 233 232,50 грн. (в т.ч. ПДВ 205 538,75 грн.), від 25.09.2017 №3 на суму 1 173 648,48 грн. (в т.ч. ПДВ 195 608,08 грн.), від 26.09.2017 №4 на суму 971 964,40 грн. (в т.ч. ПДВ 161 994,07 грн.), від 27.09.2017 №5 на суму 1 009 792,42 грн. (в т.ч. ПДВ 168 298,74 грн.), від 28.09.2017 №6 на суму 1 192 660,49 грн. (в т.ч. ПДВ 198 776,75 грн.), від 29.09.2017 №7 на суму 1 196 972,48 грн. (в т.ч. ПДВ 199 495,41 грн.), від 30.09.2017 №8 на суму 1 036 252,43 грн. (в т.ч. ПДВ 172 708,74 грн.), від 01.10.2017 №9 на суму 957 264,40 грн. (в т.ч. ПДВ 159 544,07 грн.), від 02.10.2017 №10 на суму 1 179 332,48 грн. (в т.ч. ПДВ 196 555,41 грн.), від 03.10.2017 №11 на суму 969 808,39 грн. (в т.ч. ПДВ 161 634,73 грн.), від 06.10.2017 №12 на суму 954 716,39 грн. (в т.ч. ПДВ 159 119,40 грн.),від 07.10.2017 №13 на суму 1 225 392,50 грн. (в т.ч. ПДВ 204 232,08 грн.), від 08.10.2017 №14 на суму 944 524,38 грн. (в т.ч. ПДВ 157 420,73 грн.),  від 09.10.2017 №15 на суму 1 469 216,60 грн. (в т.ч. ПДВ 244 869,43 грн.), ТТН від 09.10.2017 б/н, від 08.10.2017 б/н, від 07.10.2017 б/н, від 06.10.2017 б/н, від 03.10.2017 б/н, від 02.10.2017 б/н, від 01.10.2017 б/н, від 23.09.2017 б/н, від 25.09.2017 б/н, від 26.09.2017 б/н, від 27.09.2017 б/н, від 28.09.2017 б/н, від 29.09.2017 б/н,  від 30.09.2017 б/н.
Судом встановлено, що виконання договорів також підтверджено зареєстрованими  належним чином податковими накладними, виписками банку та картками рахунку 631, та для встановлення  можливості виконання договорів   спірними контрагентами позивача до перевірки надано копії звітів про площі та валові збори сільськогосподарських культур станом                               на 01.12.2017 р. та довідки про наявність земель.
Як вбачається з акту перевірки, висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій позивача з контрагентами  ФГ «Терра України»  та ФГ «Соломія»  зроблені на підставі даних комп`ютерних автоматизованих інформаційних систем та АРМів: ІС «Податковий блок», Архіву електронної звітності, єдиного реєстру податкових накладних, ВЕБ – Сайту ГУ ДПС України та інших баз даних ДПС.
Так, проведеним аналізом зазначеної Інформації контролюючим органом встановлено, що:
-ФГ «Соломія» зареєстроване 20.05.2010 р., платник ПДВ з 01.08.2017 р., основний вид діяльності – вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур, згідно звіту про нараховану заробітну плату за вересень та жовтень 2017 р.  на підприємстві працювала 1 особа, інформація щодо залучення стороннього трудового ресурсу для здійснення господарської діяльності – відсутня. Обсяг реалізованих товарів свідчить про фізичну неможливість здійснення операцій без наявності достатніх трудових ресурсів. Відповідно до фінансової звітності за 2017 р. – основні засоби відсутні. Відповідно до відомостей про наявність земельних ділянок за 2017 р. площа земельних ділянок 67,1632 га. Інформація щодо наявності на підприємстві складських та виробничих приміщень відсутня. Отже, у ФГ «Соломія» відсутні основні засоби для обробки землі;
-ФГ «Терра України» зареєстроване 16.12.2010 р., платник ПДВ з 01.06.2014 р., основний вид діяльності – вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур, згідно податкового розрахунку сум доходу, нарахованого на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (форма 1 ДФ) 2-1,3-й, 4-й квартали 2016 р., та 1 квартал 2017 р. на підприємстві працювала 1 особа, а 2-й, 3-й та 4-й  квартали 2017 р. на підприємстві працювало 2 особи. Згідно звіту про нараховану заробітну плату за лютий 2018 р.  на підприємстві працювало 2 особи, інформація щодо залучення стороннього трудового ресурсу для здійснення господарської діяльності – відсутня. Обсяг реалізованих товарів свідчить про фізичну неможливість здійснення операцій без наявності достатніх трудових ресурсів. Відповідно до фінансової звітності за 2016 р. – основні засоби відсутні. Відповідно до відомостей про наявність земельних ділянок за 2017 р. площа земельних ділянок 17,77 га. Інформація щодо наявності на підприємстві складських та виробничих приміщень відсутня. Отже, у ФГ «Терра України» відсутні основні засоби для обробки землі.
Щодо відсутності достатнього трудового ресурсу, відсутності основних фондів, в т.ч. виробничих та складських активів у контрагентів, суд апеляційної інстанції зазначає, що   на підтвердження  зазначених фактів, контролюючим органом не проведено зустрічних перевірок контрагентів та не перевірено первинно – бухгалтерські документи контрагентів, наявність договорів оренди щодо основних засобів виробництва, складських приміщень, транспортних засобів, а також наявність цивільно – правових угод з іншими суб`єктами господарювання, в зв`язку з чим встановлено, що  висновки відповідачем зроблені на припущеннях, не доведених належними доказами. 
Крім того, судом встановлено, що на підтвердження виконання договорів, укладених між позивачем та контрагентами   ФГ «Соломія» та  ФГ «Терра України», позивачем до  перевірки надані первинні документи, зауважень до заповнення яких у контролюючого органу не було.
Також судом встановлено та не заперечується відповідачем, що на момент здійснення господарських операцій контрагенти позивача ФГ «Соломія» та  ФГ «Терра України» були зареєстровані належним чином в ЄДРПОУ  та перебували на обліку у контролюючого органу.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що   матеріалами справи  повністю підтверджена реальність здійснення господарських операцій з контрагентами ФГ «Соломія» та  ФГ «Терра України» і відповідачем не доведено, що під час укладання договорів та здійснення господарських операцій позивач міг знати про можливі порушення вказаними контрагентами податкового законодавства.
Статтею 90 КАС України передбачено, що « 1. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 2. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. 3. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності».
Крім того, статтею 242 КАС Укораїни передбачено, що « 1. Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
3. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи».
Як слідує з матеріалів справи,  відповідачем не надано суду  доказів, що підтверджували б факт  вчинення правочинів позивачем з контрагентами  ФГ «Соломія» та  ФГ «Терра України, що  не відповідали б дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав та обов`язків.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не доведено правомірність свого рішення щодо висновку у відносинах між позивачем та його контрагентами ФГ «Соломія» та  ФГ «Терра України».
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
За правилами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. 
Таким чином, підставою для виникнення  права на податковий кредит  є факт реального здійснення господарських операцій  та  оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.
Як вбачається з акту перевірки, взаємовідносини позивача з контрагентами  ФГ «Соломія» та  ФГ «Терра України» здійснювалися на підставі договорів і повністю відповідали основному виду діяльності позивача,  та виконання договорів підтверджено наданими до перевірки первинними документами. 
Таким чином, судом встановлено, що надані під час перевірки первинні документи,  підтверджують факт  реального здійснення  господарських операцій.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб.
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані, лише, про фактично здійснені господарські операції. 
Крім того, суд зазначає, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суд враховує, що відповідно до вимог ст.77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.
Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 р. у справі                 № 826/11879/13-а (К/9901/4022/18).
Таким чином, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит та/або на бюджетне відшкодування, можуть бути застосовані, саме, до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи. 
Крім того,  судом апеляційної інстанції встановлено, що контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі. 
Таким чином,  приймаючи до уваги вищевикладене та той факт, що відповідачем, всупереч ст. 77 ч.2 КАС  України, не доведено правомірність своїх рішень, суд апеляційної інстанції   погоджується з висновком суду першої інстанції  та вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду   - залишити без змін.
Керуючись статтями  ст.ст. 315,316 КАС України, суд – 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління  ДПС у Запорізькій області  - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького  окружного адміністративного суду від 12.12.2019 р. – залишити без змін.
Постанова  суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня викладення повного тексту постанови.
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова