ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

24 червня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/2526/20
Головуючий у першій інстанції – Рахманкулова І. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/794/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                    головуючого  судді – Губар В.С.,
                    суддів – Бечка Є.М., Євстафіїва О.К., 
                    із секретарем судового засідання – Шапко В.М.
                    
Позивач  - ОСОБА_1 
Відповідач – Акціонерне товариство «Альфа-Банк» 
Третя особа – приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 квітня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Альфа-Банк” про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

місце ухвалення судового рішення – м. Чернігів
дата складання повного тексту судового рішення – 06 квітня 2020 року

                                        ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. і зареєстрований в реєстрі за № 19006, про стягнення заборгованості по кредитному договору № 2402/0408/71-034 від 02 квітня 2008 року.
У квітні 2020 року представник ОСОБА_1 – адвокат Кулініч К.В. звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 12.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. і зареєстрованим в реєстрі за № 19006, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Заява мотивована тим, що на підставі ст. ст. 149, 150 ЦПК України з метою уникнення безпідставного стягнення за виконавчим написом нотаріуса боргу, розмір  якого є недостовірним і оскаржується у судовому порядку, наявні підстави для зупинення стягнення визначеного стягувачем боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 квітня 2020 року заява ОСОБА_1 задоволена.
Зупинено стягнення на підставі  вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., виконавчого напису від 12.09.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 19006, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованість у визначеному стягувачем розмірі 13523,61 доларів США  за кредитним договором № 2402/0408/71-034 від 02 квітня 2008 року 

В апеляційній скарзі АТ «Альфа-Банк»  просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що судом першої інстанції  при вирішення питання про забезпечення позову у цій справі не враховані роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».
Судом першої інстанції не враховано, що запропонований позивачем спосіб забезпечення позову у справі зупиняє виконавче провадження, що є неприпустимим, оскільки в силу приписів ст.. 124 Конституції України рішення суду підлягає обов`язковому виконанню.
В обґрунтування доводів скарги апелянт посилається на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду  від 17 квітн6я 2019 року у справі № 308/3824/16-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 201/12570/18, від 03 липня 2019 року у справі № 127/220/19.

  У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Кулініч К.В.  просить залишити без задоволення апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк», а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 квітня 2020 року – без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 подано позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а виконавче провадження вже відкрито та розпочато виконавчі дії, тому суд дійшов висновку про задоволення заяви на підставі п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, враховуючи наступне.
За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи суд має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
На підставі частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
При цьому заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.
При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 колегія суддів дійшла висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено наступне.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. і зареєстрований в реєстрі за № 19006, про стягнення заборгованості по кредитному договору № 2402/0408/71-034 від 02 квітня 2008 року.
У заяві про забезпечення позову ОСОБА_2 просив зупинити примусове стягнення, яке вже відбувається на підставі виконавчого напису нотаріуса, оскільки не погоджується із визначеною стягувачем сумою заборгованості, а у випадку виконання виконавчого напису нотаріуса може бути ускладнено рішення суду у цій справі.
На виконання виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу  Чернігівської області Палігіним О.П. 21 жовтня 2019 року відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно боржника.
За даними автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України, виконавче провадження № 60375369 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором зупинено на підставі оскаржуваної ухвали.
Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про застосування такого виду забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Апеляційний суд враховує, що оскільки 21 жовтня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 12 вересня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 190067, щодо стягнення з ОСОБА_2   на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором  у сумі 13523,61 доларів США, а позивач оскаржує такий виконавчий напис в судовому порядку шляхом подання позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавчий напис здійснено з порушенням норм чинного законодавства, тому існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду.
Отже, встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, колегія суддів вважає, що наявні усі передбачені законом підстави для застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується у судовому порядку.
Апеляційний суд приходить до переконання, що у цій конкретній справі застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення, здійснюваного на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловськогор В.А. від 12 вересня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 190067, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову. Апеляційний суд визнає, що  ОСОБА_2 надано суду достатньо доказів та аргументів на користь того, що захист прав, свобод та інтересів у зазначеній справі є неможливим без вжиття заходів забезпечення позову.
Ураховуючи  сукупність обставин  даної справи, виходячи з предмету спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором,  апеляційний суд  приходить до висновку, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову є справедливими і співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки вимоги ОСОБА_2 зводяться до оспорювання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за кредитним договором, з розміром якої боржник не погоджується.
Разом з тим,  в апеляційному суді банком не надано ніяких належних і допустимих документальних доказів, які б достовірно підтвердили, що вжиті тимчасово заходи забезпечення позову  мають для банку  негативні наслідки. Отже,  забезпечення позову само по собі як таке не порушує права та законні інтереси  АТ «Альфа-Банк» стосовно розміру заборгованості.
Апеляційний суд  також враховує, що права апелянта не обмежуються, а заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та встановлені лише на час розгляду справи у суді.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді, тому апеляційний суд визнає правильним висновок суду першої інстанції про задоволення заяви ОСОБА_2 щодо вжиття заходів забезпечення позову.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Ураховуючи викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування або порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення. Відтак, згідно до  ч. 1 ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню  без задоволення, а законна і обґрунтована ухвала Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 квітня 2020 року – без змін.  

Керуючись ст.ст.  367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення.
Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 квітня 2020 року  залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                     Судді: