Справа № 303/96/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        13 липня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого                                судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів                                        СОБОСЛОЯ Г.Г., МАЦУНИЧА М.В.
при секретарі                                БАЛАЖ Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі № 303/96/20 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 11 січня 2020 року, повний текст якої складено 11 січня 2020 року, головуюча суддя Курах Л.В., про відмову в забезпеченні позову ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 про забезпечення житлом та визнання права власності на квартиру, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 оскаржив ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 11.01.2020, якою відмовлено у задоволенні його заяви про забезпечення зазначеного позову шляхом: накладення арешту на розподілену позивачу з членами сім`ї 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 ); заборони будь-яким фізичним чи юридичним особам, органам державної влади та місцевого самоврядування, зокрема, Квартирно-експлуатаційному відділу м. Мукачево Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, Військовій частині НОМЕР_1 , Мукачівській міській раді, Виконавчому комітету Мукачівської міської ради вчиняти будь-які дії з розподіленою позивачу з членами сім`ї 2-кімнатною квартирою АДРЕСА_1 ), зокрема, переводити її в статус штатно-посадового житла, видавати на неї ордер, виділяти чи розподіляти іншим особам, здійснювати обмін, відчужувати, поселяти в неї будь-яких осіб.
На думку сторони, ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права. Так, спірна квартира була розподілена позивачу з членами сім`ї для постійного проживання ще у 2012 році і позивач відтоді очікував уведення будинку, в якому знаходиться квартира, в експлуатацію. Лише в грудні 2019 року позивачу стало відомо, що розподілену для його сім`ї квартиру переводитимуть у статус штатно-посадового житла, що позбавить його сім`ю цієї квартири, оскільки позивач вже перебуває на пенсії і не обіймає штатну посаду у військовій частині. Тому йдеться про захист права сім`ї позивача на житло та на отримання квартири, що вже була позивачу розподілена.
Спірна квартира належить до державного відомчого житлового фонду Міністерства оборони України, перебуває в оперативному управлінні КЕВ м. Мукачево і в безпосередньому розпорядженні в/ч НОМЕР_1 , що випливає з дійсних обставин справи та змісту нормативних документів щодо правового статусу відповідного житла та порядку його надання. Зазначене вказує на необґрунтованість висновків суду про відсутність доказів належності спірного житла на праві власності відповідачу КЕВ м. Мукачево. Водночас такий правовий статус житла як «штатно-посадове житло» чинним законодавством не передбачений, а квартира, про яку ідеться, потрапила в експеримент, що його Міністерство оборони України проводить для забезпечення житлом військовослужбовців, які обіймають відповідні посади в штаті, та була переведена зі статусу «житло для постійного проживання» у статус «штатно-посадове житло».
Позивач просить ухвалу скасувати заяву про забезпечення позову – задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Військова частина НОМЕР_1 вказує на її необґрунтованість, просить скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін. Зазначає, зокрема, що спірна квартира не належить військовій частині, не підлягає до передачі на її баланс, а будинок, в якому знаходиться квартира, не введений в експлуатацію, не має адреси. Арешт не може бути накладений на нерухоме майно, що не зареєстроване. Позивач не довів, що будинок АДРЕСА_2 є саме тим будинком, в якому йому розподілена квартира. Окрім цього, оскільки військова частина не є власником квартири та не може здійснювати її передачу іншим особам, вона є неналежним відповідачем.

Відзив на апеляцію позивача подав і відповідач Квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачево. Посилається, серед іншого, на те, що КЕВ здійснює лише облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, а всю повноту відповідальності за прийняті рішення щодо розподілу житла несе житлова комісія в/ч НОМЕР_1 . Поняття «попередній розподіл житла» застосовується умовно, виходячи з хронології подій, які пов`язуються з процедурою розподілу житла, з можливими змінами в черговості надання житла, в списках на його отримання тощо після такого розподілу, та передують видачі військовослужбовцю ордера на розподілене житло. Відповідач не заперечує факту розподілу сім`ї позивача вищезгаданої квартири у 2012 році, однак, з того часу було відсутнє відповідне фінансування, будинок не був уведений в експлуатацію, ордер на квартиру позивачу не був виданий, а квартира не перебуває на балансі чи в управлінні відповідача і наразі не є об`єктом права власності. Відтак, арешт на цю квартиру не може бути накладений, доказів необхідності забезпечення позову позивач не надав, запропоновані ним заходи забезпечення позову не є співмірними з позовними вимогами, а КЕВ м. Мукачево не є належним відповідачем у справі.
Крім цього, позивач з 14.01.2013 втратив право перебувати на квартирному обліку у в/ч НОМЕР_1 і 03.02.2014 був знятий з такого обліку у зв`язку з переведенням до іншої військової частини, з якої в подальшому звільнився з військової служби.
Сторона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду – без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників: позивача Черепова ОСОБА_1 адвоката Бухтоярової О.В., яка апеляцію підтримала, відповідача КЕВ м. Мукачево ОСОБА_4 , який скаргу тне визнав, розглянувши на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України апеляційну скаргу у відсутність інших учасників процесу, обговоривши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Як убачається з наявних матеріалів, ОСОБА_1 зазначивши третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 і ОСОБА_3 пред`явив до КЕВ м. Мукачево Західного ТКЕУ Міністерства оборони України та в/ч НОМЕР_1 позов про забезпечення житлом та визнання права власності на квартиру (а.с. 1-10), яким просив суд:
забезпечити його із сім`єю 3 особи ( ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_5 , 1979 р.н., син ОСОБА_3 , 1999 р.н.) квартирою АДРЕСА_3 , на даний час будинок АДРЕСА_2 , шляхом зобов`язання в/ч НОМЕР_1 надати розподілену йому з сім`єю 3 особи квартиру АДРЕСА_4 для постійного проживання, яка була йому розподілена згідно Списку розподілу жилої площі для постійного проживання у АДРЕСА_5 , житловою площею 30,11 кв. м (за технічним паспортом 29,6 кв. м), затвердженого рішенням Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України № 207 від 18.12.2012, зафіксованим протоколом, шляхом видання про це наказу;
забезпечити його із сім`єю 3 особи ( ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_5 , 1979 р.н., син ОСОБА_3 , 1999 р.н.) квартирою АДРЕСА_3 , на даний час будинок АДРЕСА_2 , шляхом зобов`язання КЕВ м. Мукачева подати до Виконавчого комітету Мукачівської міської ради:
облікову (квартирну) справу ОСОБА_1 ;
витяг зі Списку надання йому постійного житла у Збройних Силах України, затвердженого рішенням Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України № 207 від 18.12.2012, зафіксованим протоколом;
копію протоколу житлової комісії в/ч НОМЕР_1 про розподіл йому квартири від 24.11.2012 № 18, затвердженого командиром в/ч НОМЕР_1 24.11.2012;
витяг із наказу командира в/ч НОМЕР_1 про надання йому житлового приміщення для постійного проживання – квартири АДРЕСА_3 ;
визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_4 , яка була йому розподілена згідно Списку розподілу жилої площі для постійного проживання у АДРЕСА_5 , житловою площею 30,11 кв. м (за технічним паспортом 29,6 кв. м), на даний час будинок АДРЕСА_2 ;
покласти на відповідачів всі понесені в справі судові витрати.

Позов був умотивований тим, що рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 , оформленим протоколом засідання комісії від 24.11.2012 № 18 і затвердженим цього ж дня командиром в/ч НОМЕР_1 , позивачу з сім`єю у складі трьох осіб ( ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_5 , 1979 р.н., син ОСОБА_3 , 1999 р.н.) була розподілена для постійного проживання квартира АДРЕСА_3 (на даний час будинок АДРЕСА_2 ). Однак, будинок тривалий час не добудовувався і не вводився в експлуатацію, а в грудні 2019 року позивачу стало відомо, що правовий статус розподіленої для його сім`ї квартири змінюється зі статусу «житло для постійного проживання» у статус «штатно-посадове житло», призначене для надання військовослужбовцям, які обіймають відповідні посади в штаті, що позбавить його сім`ю цієї квартири, оскільки позивач вже перебуває на пенсії і не обіймає штатну посаду у військовій частині. Тому йдеться про захист права сім`ї позивача на житло та на отримання квартири, що вже була позивачу розподілена.

Заявою від 29.12.2019 позивач ОСОБА_1 просив забезпечити позов, а саме:
накласти арешт на розподілену йому з членами сім`ї 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 );
заборонити будь-яким фізичним чи юридичним особам, органам державної влади та місцевого самоврядування, а зокрема, Квартирно-експлуатаційному відділу м. Мукачево Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, Військовій частині НОМЕР_1 (попередня назва п.п. В 4673), Мукачівській міській раді, Виконавчому комітету Мукачівської міської ради, вчиняти будь-які дії з розподіленою йому з членами сім`ї 2-кімнатною квартирою АДРЕСА_1 , зокрема, переводити її в статус штатно-посадового житла, видавати на неї ордер, виділяти чи розподіляти іншим особам, здійснювати обмін, відчужувати, поселяти в неї будь-яких осіб (а.с. 11-15).

Ставлячи перед судом питання про забезпечення позову, ОСОБА_1 вказував на наявність спору між сторонами, виходив із підстав, предмета позову та характеру спору про захист житлових прав, посилався на те, що з огляду на ці обставини невжиття таких заходів, передбачених ст. 150 ЦПК України, може призвести до відібрання виділеної позивачу квартири, може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення пред`явлених вимог.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 11.01.2020 у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено (а.с. 90-91).

Відмовляючи в забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості заяви позивача, зокрема, з того, що позивач не довів наявності між сторонами спору щодо порушення відповідачами його житлових прав, не довів факту вчинення відповідачами дій щодо зміни правового статусу житла та не довів, що відповідачі проведуть відчуження квартири іншим особам.

На думку колегії суддів висновки суду першої інстанції помилкові і погодитись із таким вирішенням процесуального питання не можна.

Відповідно до ст. 149 ч.ч. 1, 2, ст. 150 ч. 1 п.п. 1, 2, ч.ч. 2, 3, ст. 151 ч. 1 ЦПК України, суд за заявою позивача може вжити передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову, якщо їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду; позов забезпечується, зокрема, арештом майна, що належить або підлягає передачі відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії; суд може застосувати кілька видів забезпечення позову; вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом позову є зобов`язання відповідачів надати позивачу із сім`єю квартиру АДРЕСА_3 , оформити відповідні документи, а також визнання права власності позивача на цю квартиру. З наявних на час розгляду судом першої інстанції матеріалів убачається, що:
житлова комісія в/ч НОМЕР_1 приняла 24.11.2012 рішення попередньо розподілити 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_3 позивачу ОСОБА_1 із сім`єю у складі 3-х осіб ( ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_5 , 1979 р.н., син ОСОБА_3 , 1999 р.н.) на підставі ст. 34 п. 6 ЖК України (протокол засідання комісії від 24.11.2012 № 18) (а.с. 24);
на підставі наказу Міністра оборони України від 16.07.2019 № 385, виданого на виконання наказу Міністерства оборони України від 31.01.2019 № 40 «Про проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України», та окремого доручення першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України генерал-лейтенанта С. Корнійчука від 11.12.2019 закріплено на праві оперативного управління за військовими установами та військовими частинами, передано їм для утримання та експлуатації нерухоме майно, в тому числі, квартиру АДРЕСА_6 , та організовано роботу щодо розподілу штатно-посадового житла (службового житла) за військовими частинами (а.с. 76-83);
будинок із шифром 1/08-1,2 по АДРЕСА_2 не був уведений в експлуатацію, право власності на нього не було зареєстроване (а.с. 64, 67).

Під час апеляційного розгляду справи учасники процесу визнали, що житловий будинок із шифром 1/ АДРЕСА_7 і житловий будинок АДРЕСА_2 це один і той самий будинок на території військового містечка № НОМЕР_2 у м. Мукачеві, водночас офіційно вказана адреса ще будинку не присвоєна.

КЕВ М. Мукачево при листі від 24.06.2020 № 1366 надав апеляційному суду документи щодо статусу будівлі з шифром 1/08-1,2, а саме копії:
Акта приймання-передачі будівель, споруд та території військового містечка № НОМЕР_2 м. Мукачево від 30.03.2020, затвердженого начальником Центрального управління інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних сил України 03.04.2020, відповідно до якого 36 шляхово-відновлювальний загін Державної спеціальної служби транспорту (в/ч НОМЕР_3 ) передав КЕВ м. Мукачево реконструйований з казарми 13-го військового містечка по АДРЕСА_2 41-квартирний житловий будинок, який після приймання пропонується згідно наказу Міністра оборони України від 29.12.2019 № 680 «Про закріплення нерухомого майна у місті Мукачеві» передати військовій частині НОМЕР_1 для використання як штатно-посадове житло;
Сертифіката серії НОМЕР_4 Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в м. Ужгороді про відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтвердження його готовності до експлуатації щодо об`єкта «реконструкція казарми військового містечка № НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 під 41 квартирний житловий будинок» з місцем розташування: АДРЕСА_2 ;
Наказу Міністра оборони України від 26.12.2019 № 667 «Про передачу об`єкта реконструкції казарми військового містечка № НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 під 41-квартирний житловий будинок», яким закріплено зазначений будинок на праві оперативного управління за КЕВ м. Мукачево з передачею останньому на баланс.

Вищенаведене вказує на те, що між сторонами виник спір з приводу захисту житлових прав позивача та його сім`ї, що їх позивач вважає порушеними, та щодо визнання права власності на спірну квартиру. ОСОБА_6 про те, що доказів наявності такого спору немає, не можна визнати обґрунтованими, позаяк вони суперечать обставинам справи та правовим позиціям сторін. Позивач виходить, серед іншого, з того, що правовий статус квартири, яка була розподілена його сім`ї для постійного проживання, протиправно змінився на статус «штатно-посадового житла» (службового житла), надання якого повинно здійснюватися за іншими правилами, аніж ті, що існували на час розподілу цієї квартири для його сім`ї, а з урахуванням того, що він вже звільнився з військової служби, така зміна фактично позбавляє його сім`ю права отримати раніше виділену квартиру.

Факт включення спірної квартири до числа тих, що в порядку експерименту підлягають наданню військовослужбовцям як «штатно-посадове» (службове) житло, має документальне підтвердження та визнається учасниками процесу. Так само підтверджується, що будинок із шифром АДРЕСА_8 і житловий будинок, який вказується в документах під АДРЕСА_2 , де розташована спірна квартира АДРЕСА_4 , це один і той самий будинок, який наразі передано в оперативне управління КЕВ м. Мукачево з подальшою передачею військовій частині НОМЕР_1 для використання як штатно-посадове житло.

За таких умов, позивач обґрунтовано просив застосувати види забезпечення позову, прямо передбачені цивільним процесуальним законом і за наявності підстав для цього: арешт майна, що підлягає передачі відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб; заборону вчиняти певні дії. Спір позивачем ініційований, існує, як реально існує й можливість внаслідок зміни правового статусу майна (спірної квартири) надання її для проживання в якості «штатно-посадового» (службового) житла іншим особам, що вочевидь може істотно утруднити або унеможливити виконання рішення суду, може істотно утруднити ефективний захист прав позивача або й унеможливити захист (поновлення) цих прав у разі задоволення позову в контексті житлових прав позивача та його сім`ї, прав на майно (квартиру), наявності майна як такого тощо. Це може мати наслідком виникнення необхідності у докладанні в подальшому значних зусиль для відновлення відповідних прав, може потягти порушення прав як позивача, так і інших осіб.

Запропоновані позивачем види забезпечення позову є співмірними із заявленими вимогами. Таке забезпечення позову, що на період спору зупиняє можливість зміни правового статусу спірної квартири, має запобіжний характер, є достатнім і спрямоване на забезпечення можливості виконання ймовірного рішення суду, недопущення порушень прав осіб, інтересів яких стосується спір, а також прав третіх осіб.

Суд першої інстанції відповідним обставинам, зважаючи на характер спору та його предмет, належної оцінки не дав. Доводи відповідачів, якими заперечується позиція позивача, не спростовують вищевикладеного.

Поряд із цим, колегія суддів зважаючи на спір між сторонами стосовно того, чи відбувся 24.11.2012 остаточний розподіл квартири або мав місце «попередній» розподіл і з яких правових підстав, а також враховуючи відсутність на даний час офіційного підтвердження щодо надання адреси житловому будинку з шифром АДРЕСА_8 та необхідність належного врегулювання питань, пов`язаних із забороною вчинення певних дій щодо спірної квартири, формулювання щодо забезпечення позову слід викласти з урахуванням цих обставин. Зокрема, таке формулювання не може містити в резолютивній частині судового рішення наразі передчасну і зайву констатацію факту розподілу позивачу з членами сім`ї квартири АДРЕСА_3 ) як такого, що відбувся.

Відтак, на підставі ст. 376 ч. 1 п. 4, ч. 2 ЦПК України апеляцію слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати, заяву про забезпечення позову задовольнити частково шляхом накладення арешту на спірну квартиру та заборони вчинення дій, спрямованих на зміну її правового статусу, у формулюванні, що враховує встановлені під час апеляційного розгляду обставини.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 4, ч. 2, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд –

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково, ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 11 січня 2020 року скасувати, заяву позивача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_9 , про забезпечення його позову до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, код ЄДРПОУ 08439994, 89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Берегівська-об`їзна, 1 «а», та Військової частини НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , АДРЕСА_9 , про забезпечення житлом та визнання права власності на квартиру задовольнити,
забезпечити до вирішення спору по суті позов,
накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 ,
заборонити будь-кому, включно з органами державної влади та місцевого самоврядування, Квартирно-експлуатаційним відділом м. Мукачево Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, Військовою частиною НОМЕР_1 , Мукачівською міською радою, Виконавчим комітетом Мукачівської міської ради, вчиняти та реєструвати дії з 2-кімнатною квартирою АДРЕСА_1 , спрямовані на зміну в будь-який спосіб (оформлення права власності, зміна власника, відчуження, переведення в статус штатно-посадового житла, передача в заставу, оренду, встановлення обтяження, видача ордера на квартиру, виділення чи розподіл квартири іншим особам, вселення інших осіб, інший спосіб) із виготовленням документів, необхідних для таких дій, правового статусу зазначеної квартири (незалежно від фіксації та змін ідентифікуючих, реєстраційних, облікових реквізитів цього майна).

Виконавчий документ може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років починаючи з 14 липня 2020 року.

Примірник постанови направити для негайного виконання Мукачівському міському відділу державної виконавчої служби Південно – Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Валенберга, 3) та для відома сторонам і третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 16 липня 2020 року.

Судді