ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2020 року
м. Харків
справа №629/972/20
провадження №22/818/3605/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Хорошевського О.М.
суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,
Учасники справи :
Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,
Відповідач: ОСОБА_1 
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові
апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06 травня 2020 року, постановлене суддею – Мициком С.А., 
у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 
встановив:
У березня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 11903 грн. та витрати по сплаті судового збору.
Позов мотивований тим, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н на підставі його заяви від 08.05.2018 року, за яким він отримав кредит в розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява позичальника разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Тарифами банку, які викладені на сайті банку, тарифами складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Оскільки ОСОБА_1 умови кредитного договору в частині погашення кредиту не виконує - це призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 19.01.2020 року становить 11903,40 грн. з яких: 7850,60 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 0,00. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками; 512,54 грн заборгованість за простроченими відсотками; 2497,24 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 –нарахована пеня, 0,00 грн. – нараховано комісії, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. – штраф (фіксована частина), 543,02 грн. – штраф (процента складова). 
Рішенням Київського районного суду м. Харків від 23 січня 2020 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором б/н від 08.05.2018 року в сумі 7850 грн. 60 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1386,32 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та постановити нове, яким задовольнити ці позовні вимоги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення оскаржуваній частині є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції не з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.
В обґрунтування скарги посилається на те, що суд безпідставно відмовив у стягненні відсотків у відповідності до ст. 625 ЦК України. Відповідач ознайомлений з умовами щодо сплати процентів, що підтверджується підписаним ним договором. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Відповідно до вимог ч. 1ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, тому рішення суду в цій частині не переглядається.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що з метою отримання кредитної картки ОСОБА_1 08 травня 2018 року підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Приватбанк», з отриманням платіжної картки відповідно до умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів (а.с. 8).
До анкети заява додано довідку про умови кредитування та використання кредитки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду. 
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 19 січня 2020 року становить 11903,40 грн. і складається із: 7850,60 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7850,60 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками; 512,54 грн – заборгованість за простроченими відсотками; 2497,24 грн – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. – штраф (фіксована частина), 543,02 грн. – штраф (процента складова).
Задовольняючи частково позовні вимоги банку суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 отримувала кредитні кошти, користувався ними та протягом тривалого періоду часу частково виконував зобов`язання щодо їх повернення, оскільки в підписаній анкеті заяві відсутня відсоткова ставка, суд вважав за можливе стягнути тіло кредиту. В частині стягнення відсотків, штрафів відмовлено оскільки таких умов не міститься в підписаній відповідачем анкеті заяві.
Судова колегія неповністю погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Матеріали справи свідчать, що 08 травня 2018 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 1000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
У порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, чим порушила умови кредитного договору.
Станом на 09 грудня 2019 року утворилась заборгованість, яка з урахуванням процентів згідно зі статтею 625 ЦК України, становить 10347,84 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивач, обгрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів згідно зі статтею 625 ЦК України, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 08 травня 2018 року № б/н, посилався на паспорт споживчого кредиту який підписано особисто відповідачкою, з якого вбачається тип кредиту, відсоткова складова, наслідки прострочення кредиту та інше.
У зазначеному паспорті, з умовами якого погодилася відповідачка, передбачена базова процентна ставка в місяць 3,5%, та 42% на рік тобто сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другоюстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та суми передбаченістаттею 625 ЦК України.
Строк дії кредитного договору від 08 травня 2018 року №б/н закінчився 08 травня 2020 року.
Таким чином, право у банку нараховувати відсотки за кредитним договором припинилось 09 травня 2020 року.
Із письмових пояснень ОСОБА_2 представника АТ КБ «ПриватБанк», наданих суду апеляційної інстанції, вбачається, що в позовній заяві позивач просив стягнути відсотки згідно зі статтею 625 ЦК України за період з 01 грудня 2019 року по 19 січня 2020року, розмір яких становить 2497,24 грн, зазначений розрахунок відповідачкою не спростовано. 
З огляду на викладене, правових підстав для відмови в задоволенні позову про стягнення з   ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за відсотками згідно зі статтею 625 ЦК України за період з 01 вересня 2019 року по 19 січня 2020 року в розмірі 2497,24 грн у суду першої інстанції не було.
Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів судова колегія керується таким.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Паспортом споживчого кредиту передбачені штраф за прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань більше ніж на 30 днів за обов`язковим платежом по картці 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту.
З огляду на викладене, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню штраф в розмірі 500,00 грн (фіксована частина) та 543,02, грн (процентна складова).
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).
Враховуючи викладене, позов АТ КБ «Приват Банк» в частині вирішення позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами згідно зі статтею 625 ЦК України та штрафів в загальному розмірі 2497,24+1043,02 = 3540,26 грн підлягає задоволенню.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Судові витрати, понесені відповідачем, документально підтверджуються: за подачу позовної заяви в розмірі 2102,00 грн, за подачу апеляційної скарги в розмірі 3153,00 грн (а. с. 1, 53).
Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1212,01 грн та за подання апеляційної скарги у сумі 1818,01 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06 травня 2020 року в частині вирішення позову про стягнення заборгованості за процентами, та штрафів скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову.
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за процентами, та штрафів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за процентами та штрафи за кредитним договором від 08 травня 2018 року № б/н в загальному розмірі 3540,26 грн (три тисячі п`ятсот сорок гривень двадцять шість коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1212,01 (одна тисяча двісті дванадцять гривень 01 коп) та за подання апеляційної скарги у сумі 1818 (одна тисяча вісімсот вісімнадцять гривень 01 коп).
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Головуючий -                                                                О.М. Хорошевський

Судді:                                                                         І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повне судове рішення складено 13 липня 2020 року.