У Х В А Л А  
25 червня  2020 року
м. Київ
справа №208/8579/18
провадження № 61-5674ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаззбут», Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», про визнання незаконними дій щодо зміни норми користування природного газу,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Дніпропетровськгаззбут», ПАТ «Дніпропетровськгаз» про визнання незаконними дій щодо зміни норми користування природного газу.
Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано визначений ПАТ «Дніпропетровськгаз» режим встановлення обсягів споживання природного газу для ОСОБА_1 за показаннями будинкового вузла обліку у будинку АДРЕСА_1 , починаючи з 01 грудня 2016 року, таким, що суперечить вимогам ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».
Зобов`язано ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» поновити ОСОБА_1 нарахування оплати за спожитий обсяг природного газу, як побутовому споживачу, відповідно до норм споживання природного газу для населення у разі відсутності газових лічильників; здійснити перерахунок ОСОБА_1 нарахування оплати за спожитий обсяг природного газу відповідно до норм споживання природного газу для населення у разі відсутності газових лічильників. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 квітня 2019 року в частині задоволення позовних вимог скасовано та в цій частині ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.
21 березня 2020 року  ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року, в якій просить оскаржувану постанову скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків, який було продовжено ухвалою від 26 травня 2020 року, а саме: для надання виправленої касаційної скарги з зазначенням підстав касаційного оскарження, їх обґрунтування.
У червні 2020 року від скаржника надійшла виправлена касаційна скарга з зазначенням підстав для касаційного оскарження.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1)     якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2)     якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3)     якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4)     якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до абзацу першого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Як на підстави касаційного оскарження, ОСОБА_1 посилається на те, що:
1.      суд апеляційної інстанції застосував норму права без врахування правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: застосував пункт 4 Глави 1 розділу ІХ Кодексу ГРС, пункт 1, 2 глави 5 розділу ІІІ Кодексу ГРС, статтю 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» №3533-VI без врахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі №214/5776/17, від 17 квітня 2020 року у справі №215/2712/18-ц, від 12 лютого 2020 року у справі №176/1664/18 щодо  (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);
2.      суд апеляційної інстанції застосував норму права без врахування правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме застосував статтю 367 ЦПК України без врахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №346/5603/17, від 03 травня 2018 року у справі №404/251/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
За таких підстав касаційна скарга  ОСОБА_1  подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Скаржник звільнена від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
Разом з касаційною скаргою ОСОБА_1 подала заяву про поновлення строку касаційного оскарження, в обґрунтування якої посилається на те, що копію оскаржуваної постанови отримала 12 березня 2020 року, на підставі чого вважає, що строк пропущений з поважних причин та просить його поновити.
За правилами статті 390 ЦПК України учасник справи, має право на поновлення строку на касаційне оскарження, якщо касаційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії оскаржуваного рішення. 
Оскаржувана постанова проголошена 18 лютого 2020 року. Строк на касаційне оскарження сплинув 19 березня 2020 року. Касаційна скарга подана 21 березня 2020 року, тобто, поза межами встановленого законом строку. Однак, з доданих до касаційної скарги документів вбачається, що копію оскаржуваної постанови отримано скаржником 12 березня 2020 року, а відтак заява про поновлення строку обґрунтована та підлягає задоволенню, а строк - поновленню.
Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України, якщо суд дійде висновку, що подана касаційна скарга є обґрунтованою, він відкриває провадження, про що постановляє відповідну ухвалу.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 394, 395 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку касаційного оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк касаційного оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року.
Витребувати з Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали цивільної справи №208/8579/18 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаззбут», Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», про визнання незаконними дій щодо зміни норми користування природного газу.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів з моменту отримання ухвали суду.  
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                             А. А. Калараш
В. М. Сімоненко
С. П. Штелик