УХВАЛА

04 серпня 2020 року 
Київ
справа №2-а-484/2008
адміністративне провадження №Зі/9901/124/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Чиркіна С.М.,
суддів:                    Бевзенка В.М., Шарапи В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Вищого адміністративного суду України від 17.01.2012 та ухвал Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24.10.2019 та 17.12.2019 у справі №  2-а-484/2008 за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Міністерства праці та соціальної політики України, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій неправомірними, стягнення суми пенсії та моральної шкоди, 
ВСТАНОВИВ: 
У 2008 році ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до Пенсійного фонду України, Міністерства праці та соціальної політики України, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій неправомірними, стягнення суми пенсії та моральної шкоди.
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2008, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2009, в задоволенні позову відмовлено.
Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2011, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України 17.01.2012, у задоволенні заяви позивача про роз`яснення ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2009 відмовлено.
У 2018 році позивач звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із заявою про роз`яснення постанови цього ж суду від 12.12.2008.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.02.2018 провадження у справі за вказаною вище заявою закрито на підставі пункту 4 частини першої 1  статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України), оскільки позивач вже звертався до суду першої інстанції із заявою про роз`яснення постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2008  і ухвалою цього ж суду від 28.02.2012, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2012, йому було відмовлено в роз`ясненні зазначеного судового рішення першої інстанції.
Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, і Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 25.04.2018 відмовив позивачу в задоволенні його скарги та залишив без змін ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.02.2018.
Після цього, у 2018 році позивач звернувся до Львівського апеляційного адміністративного суду із заявою про роз`яснення ухвали цього ж суду від 05.03.2009.
Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 11.06.2018 в задоволенні заяви позивача про роз`яснення ухвали цього ж суду від 05.03.2009 відмовив.
Не погодившись з такими судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, а саме з: постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2008, ухвалою цього ж суду від 12.02.2018 та ухвалами Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2009, 25.04.2018 та 11.06.2018, позивач 27.09.2019 направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати оскаржувані ним судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення його позову, поданого у 2008 році.
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 24  .10.2019 касаційна скарга позивача на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2008, ухвалу цього ж суду від 12.02.2018 та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2009, 25.04.2018 та 11.06.2018 залишена без руху у зв`язку з пропуском строку касаційного оскарження і відсутністю доказів на сплату судового збору та надано 10-денний строк для усунення вказаних недоліків.
17.12.2019 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду постановив ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження відповідно до пункту 4 частини першої  статті 333 КАС України.
29.07.2020 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла заява позивача про роз`яснення ухвали Вищого адміністративного суду України від 17.01.2012 та ухвал Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24.10.2019 та 17.12.2019 у справі №2-а-484/2008.
Відповідно до частин першої, другої статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Аналізуючи вказану норму, суд дійшов висновку, що необхідність роз`яснення судового рішення виникає тоді, коли воно є нечітким за змістом, неясним і незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть його виконувати. Крім того, роз`ясненню підлягає судове рішення, яким суд вирішив спір по суті, тобто якщо воно впливає на права, обов`язки та інтереси учасників спірних правовідносин. Не підлягає роз`ясненню рішення, що прийнято з процесуальних питань, які не стосуються суті спору, що виник між сторонами у справі, а лише вказує на процесуальну дію, прийняту судом у межах наданих йому повноважень.
Оскільки ухвала Вищого адміністративного суду України від 17.01.2012 постановлена щодо касаційного перегляду процесуального рішення суду та ухвали Верховного Суду від 24.10.2019 року про залишення касаційної скарги без руху та від 17.12.2019 про відмову у відкритті касаційного провадження не відносяться до судових рішень, якими спір вирішено по суті, вони не підлягають роз`ясненню в порядку статті 254 КАС України.
Керуючись ст. 248, 254 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Вищого адміністративного суду України від 17.01.2012 та ухвал Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24.10.2019 та 17.12.2019 у справі №2-а-484/2008 за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Міністерства праці та соціальної політики України, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій неправомірними, стягнення суми пенсії та моральної шкоди.
Копію ухвали направити учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Суддя-доповідач:                                                                       С.М. Чиркін
Судді:                                                                                           В.М. Бевзенко
                                                                                          В.М. Шарапа