Справа № 761/13188/19                                                                                                                     Головуючий в суді І інстанції Пономаренко Н.В.
Провадження № 22ц-824/5252/20                                                                                                     Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(у порядку письмового провадження)
 13 липня 2020 року                                                                                                                                              м. Київ
         Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О., Поливач Л.Д.,-
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Браво» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Браво», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН АП!», Товариство з обмеженою відповідальністю «Оазіс Тревел Україна»  про захист прав споживачів та відшкодування шкоди завданої у зв`язку із скасуванням рейсу,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ТОВ «Авіакомпанія Браво» на її користь компенсацію збитків, понесених у зв`язку з необхідністю самостійного пошуку та покупки авіаквитків ТК662 Tunis-Istanbul 01 липня 2018 року о 10:55, та ТК471 Istanbul-Kherson 02 липня 2018 року о 06:45 загальною вартістю 24 378,35 грн., стягнути з ТОВ «Авіакомпанія Браво» на її користь компенсацію збитків, понесених у зв`язку з необхідністю проживання у готелі Hotel Kantaoui Bay з 30 червня 2018 року по 01 липня 2018 року під час очікування рейсу ТК662 Tunis-Istanbul у розмірі 153,66 Євро, що на день звернення із позовом складало 4178,17 грн., стягнути з ТОВ «Авіакомпанія Браво» на її користь компенсацію збитків, понесених у зв`язку з необхідністю проживання у готелі з 01 липня 2018 року по 02 липня 2018 року під час очікування рейсу у розмірі 50,28 Євро, що на день звернення із позовом складало 1 348,18 грн., стягнути з ТОВ «Авіакомпанія Браво» на компенсацію за скасування рейсу у розмірі 800 Євро.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між нею та ТОВ «ДжоінАп» було укладено договір про надання туристичних послуг та видано ваучер № 1028569, згідно з яким істотними умовами договору про надання туристичних послуг є: кількість осіб - 2 ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ); готель - SteigenbergerKantaouiBay (PortElKantauy) - 5*, розміщення 23.06.2018 року - 30.06.2018 року; трансфер - аеропорт-готель-аеропорт; авіаперевезення - 23.06.2018 року о 05:00 рейс BAY7371 Київ - Монастір (авіакомпанія BRAVO AIRWAYS), 30.06.2018 року о 20:00 рейс BAY7372 Монастір-Київ (авіакомпанія BRAVO AIRWAYS); страховка на 2 особи.
Разом з тим вказує, що за відсутності будь-якого попередження рейс BAY7371 Київ - Монастір, виліт якого було заплановано на 30.06.2018 року, скасували, а авіакомпанія не запропонувала альтернативних варіантів перевезення в найближчий час.
У зв`язку з цим, вона була змушена придбати за власні кошти квитки на рейси іншої авіакомпанії з пересадкою, а саме: ТК 662 Tunis-Istanbul 01.07.2018 року о 10:55 та TK471 Istanbul-Kherson 02.07.2018 року о 06:45.
Крім того, зважаючи на той факт, що їй довелося чекати відправлення як з Тунісу до Стамбулу , так і зі Стамбулу до Херсону, остання була змушена оплатити проживання у готелі HOTEL KANTAOUI BAY з 30.06.2018 року по 01.07.2018 року на суму 471 тунійський динар, що еквівалентно 4 178,17 грн., а також у готелі WOW Istanbul Hotels & Convention Center: Airport Hotels Istanbul з 01.07.208 року по 02.07.2018 року на суму 279,66 турецьких лір, що еквівалентно 1 348,18 грн.
За вказаних обставин, посилаючись на положення ст.ст. 104, 105 Повітряного кодексу України та ст.ст. 19, 22 Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень, вона звернулася до суду з із цим позовом за захистом своїх прав.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Авіакомпанія Браво» на користь ОСОБА_1 завдані збитки в розмірі 24378,35 грн. та компенсацію за скасування рейсу в розмірі 800 Євро, що на день ухвалення рішення складає 21876,23 грн., у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про стягнення судових витрат. 
Не погоджуючись із цим рішенням, представник ТОВ «Авіакомпанія Браво» подав апеляційну скаргу, в якій просить його в скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається зокрема на те, що до спірних правовідносин не застосовуються положення Закону України «Про захист прав споживачів», також вказує, що рейси були скасовані у зв`язку із невиконанням ТОВ «ОазісТревел Україна» своїх зобов`язань за укладеними між ними договорами та несплатою відповідних платежів, оскільки відповідно до Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України № 735 від 30 листопада 2012 року, перевізник може скасувати рейс з комерційних або з інших причин, які не залежать від нього, при цьому інформація щодо скасування цього рейсу була широко розголошена у засобах масової інформації на сайтах компанії та на телебаченні, також місцевим судом не надано належної оцінки відповідним доказам, зокрема листу до Міністерства інфраструктури України з повідомленням про скасування рейсів з комерційних причин. Крім того вказує, що позивачка звернулася до суду із цим позовом лише в своїх інтересах, однак суд стягнув компенсацію за скасування рейсу по 400 Євро на позивачку ОСОБА_1 та її сина, в інтересах якого позивачка не зверталася із цим позовом, через що вважає оскаржуване рішення таким, що піддягає скасуванню.
У свою чергу, представник позивачки ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому погоджується із висновками суду першої інстанції та зазначає зокрема те, що апелянтом належним чином не обґрунтовано, у чому полягає порушення судом норм процесуального права, позаяк спірні правовідносини виникли з надання послуги туристичного перевезення, а позивачка виступала як споживач цих послуг, через що, на його думку, на спірні правовідносинипоширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», при цьому суд першої інстанції належним чином дослідив усі обставини справи та письмові докази та правильно застосував норми матеріального права. Крім того вказує, що позивачка діяла в своїх інтересах та інтересах свого малолітнього сина як законний представник відповідно до ст. 59 ЦПК України, і збитки понесла саме позивачка, яка купувала квитки, а не її син, і розмір компенсації вирахуваний саме з розміру тих витрат, які позивачка понесла у зв`язку із скасуванням рейсу, тому вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним її залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про стягнення компенсації за скасований рейс у розмірі 800 Євро підтверджені належними і допустимими доказами, через що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню компенсація за скасовування рейсу у розмірі 800 Євро (по 400 Євро за відмову в перевезенні позивача та її сина), що в гривневому еквіваленті станом на день ухвалення рішення складає 21 876,23 грн., крім того, враховуючи те, що завдання позивачці збитків у вигляді понесення нею витрат на купівлю нових авіаквитків через скасування рейсу також підтверджено належними і допустимими доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки 24 378,35 грн. завданих збитків, у свою чергу суд не знайшов підстав для задоволення інших позовних вимог, зокрема про стягнення збитків, понесених у зв`язку з необхідністю проживання у готелях, адже на підтвердження понесення цих витрат позивачкою не надано до суду жодних належних та допустимих доказів.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та ТОВ «Джоін Ап» було укладено договір про надання туристичних послуг, на підтвердження чого видано ваучер № 1028569, згідно з яким істотними умовами договору про надання туристичних послуг є: кількість осіб - 2 ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ); готель - Steigenberger KantaouiB ay (Port El Kantauy) - 5*, розміщення 23.06.2018 року - 30.06.2018 року; трансфер - аеропорт-готель-аеропорт; авіаперевезення - 23.06.2018 року о 05:00 рейс BAY7371 Київ - Монастір (авіакомпанія BRAVO AIRWAYS), 30.06.2018 року о 20:00 рейс BAY7372 Монастір-Київ (авіакомпанія BRAVO AIRWAYS); страховка на 2 особи.
При цьому, для здійснення організації чартерних перевезень туристів до Туніської Республіки 05 квітня 2019 року між ТОВ «Джоін Ап!» та ТОВ «Оазіс Тревел України», як замовником чартерних авіарейсів для перевезення пасажирів і багажу, було укладено агентський договір № _2018/4829.
В свою чергу, 16 березня 2017 року між ТОВ «Оазіс Тревел Україна» та ТОВ «Авіакомпанія Браво» було укладено договір № 16/3/17 «Про надання блока місць», за умовами якого ТОВ «Оазіс Тревел Україна» виступило замовником рейсів згідно заздалегідь погоджених маршрутів, а ТОВ «Авіакомпанія Браво» виступило перевізником та забезпечувало виконання замовлених рейсів.
Як вбачається з матеріалів справи, здійснивши оплату замовлених послуг на суму 35 737, 19 грн., позивачкою було отримано електронні квитки за №№ 22/0000009086795, 22/0000009086796.
Разом з тим, позивачка мала вилетіти 30 червня 2018 року о 20:00 рейсом BAY7372 Монастір-Київ, скориставшись послугами авіаперевізника ТОВ «Авіакомпанія Браво», яке співпрацювало з туроператором ТОВ «Оазіс Тревел Україна», однак вказаний рейс було скасовано.
При цьому, причиною скасування рейсу була несплата фрахтувальником, яким було ТОВ «Оазіс Тервел Україна», виконання рейсів ТОВ «Авіакомпанія Браво».
Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій електронних квитків за № № 2355397926102, 2355397926103, позивачка у зв`язку із скасуванням рейсу на 30 червня 2018 року було придбано квитки на рейси іншої авіакомпанії (з пересадкою), а саме: ТК 662 Tunis-Istanbul 01.07.2018 року о 10:55 та TK471 Istanbul-Kherson 02.07.2018 року о 06:45 на загальною вартістю 24 378,35 грн.
Статтею 1 Закону України «Про туризм» визначено, що туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо).
Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його.
Так, відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
Відповідно до розділу XV Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу (Затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №735 від 30.11.2012, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Правил) «Скасування та затримка рейсів» передбачається, що 1. Перевізник може затримати або скасувати рейс як з комерційних причин, так і з причин, які не залежать від нього. 2. Перевізник повинен ужити всіх необхідних заходів для уникнення затримки в перевезенні пасажирів і багажу. 3. У разі дії надзвичайних обставин перевізник має право без повідомлення пасажира скасувати чи затримати рейс або анулювати раніше підтверджене бронювання. В інших випадках перевізник або його агент з продажу зобов`язаний попередити пасажира про затримку або скасування рейсу не пізніше ніж за три години до початку реєстрації. 4. У разі затримки рейсу перевізник зобов`язаний самостійно або через суб`єкта наземного обслуговування (експлуатанта аеропорту) інформувати пасажирів доступними засобами в аеропорту відправлення кожні 30 хвилин про орієнтовний час затримки рейсу та очікуваний час його відправлення. 5. У разі затримки понад розумні строки або відміни рейсу перевізник не пізніше ніж через 12 годин після відправлення затриманого рейсу або прийняття рішення про скасування рейсу має повідомити уповноважений орган з питань цивільної авіації щодо причин затримки (відміни) рейсу та обслуговування, яке було надане пасажирам під час такої затримки або відміни рейсу.
В свою чергу, розділ XVI. Права пасажирів у разі відмови в перевезенні, скасування або затримки рейсів (глава 1. Порядок застосування компенсації) передбачає, що 1. Положення цього розділу застосовуються до пасажирів (регулярних та чартерних рейсів), яким відмовлено в перевезенні проти їхньої волі або рейс яких скасовано чи затримано, за умови, що пасажир має підтверджене бронювання на відповідний рейс та присутній для проходження реєстрації у час, що передбачений правилами перевізника та письмово зазначений (включаючи електронні засоби), або, якщо час реєстрації не зазначено, не пізніше ніж за 45 хвилин до зазначеного часу відправлення чи забронював рейс, який було затримано/перенесено перевізником або фрахтувальником повітряного судна (туроператором) на інший рейс, незалежно від причин.
2. Положення цього розділу не застосовуються до пасажирів, які подорожують безкоштовно або за зменшеною вартістю, яка безпосередньо або опосередковано недоступна іншим пасажирам, однак ці положення мають застосовуватися до пасажирів, яким видано квитки згідно з програмою перевізника для пасажирів, які часто літають (програмою лояльності).
3. У разі якщо перевізник сплачує компенсацію або надає послуги, передбачені цим розділом, жодне положення цих Правил не може тлумачитись як таке, що обмежує його права вимагати компенсації у порядку регресу від будь-якої особи, включаючи третіх осіб, зокрема за вимогами про відшкодування туристичним оператором або іншою особою, з якою перевізник уклав договір. Відповідно жодне положення цих Правил не може тлумачитись як таке, що обмежує права туристичного оператора або третіх осіб, інших ніж пасажир, з якими перевізник уклав договір, вимагати відшкодування або компенсації від перевізника згідно із законодавством.
А відповідно до глави 2. (Компенсація пасажирам у разі відмови в перевезенні) 1. У разі якщо перевізник мотивовано очікує на відмову пасажирам у посадці на рейс, він зобов`язаний спочатку знайти добровольців, готових відмовитися від свого підтвердженого бронювання в обмін на узгоджену між пасажиром, який добровільно відмовляється від посадки на рейс, та перевізником винагороду. 2. Крім виплати винагороди, перевізник зобов`язаний запропонувати пасажиру на вибір: відшкодування вартості перевезення впродовж семи днів, яке має бути виплачене готівкою, електронним банківським переказом, банківськими дорученнями або банківськими чеками чи за наявності засвідченої у письмовій формі згоди пасажира у вигляді дорожніх чеків та/або інших послуг, повної вартості квитка за ціною, за якою його придбано, за невикористану частину квитка та за використану частину або частини квитка, якщо рейс більше не задовольняє потреби пасажира, а також забезпечити за потреби зворотний рейс у початковий пункт відправлення за першої можливості; або зміну маршруту, яка повинна здійснюватися за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості або до кінцевого пункту - у пізніший час за бажанням пасажира та за наявності вільних місць. 3. Перевезення пасажира з аеропорту, де сталася відмова у перевезенні, до аеропорту, з якого починається запропонований перевізником альтернативний маршрут, та від аеропорту альтернативної посадки до аеропорту, куди пасажир мав прибути рейсом, на який йому було відмовлено у перевезенні, здійснюється за рахунок перевізника. 4. Якщо пасажирів, які згодні добровільно відмовитися від подорожі цим рейсом, немає або їх кількість є недостатньою, перевізник має право відмовити пасажиру в перевезенні проти його волі. 5. Якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник має виплатити їм компенсацію у таких розмірах: 250 євро - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів; 400 євро - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; 600 євро - для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів.
Під час визначення відстані за основу береться останній пункт, у якому відмова від перевезення або невиконання рейсу, який було раніше заплановано та на який заброньовано принаймні одне місце, створить затримку прибуття пасажирів у запланований час. 6. Перевізник має право зменшити розмір компенсації, зазначеної у пункті 5 цієї глави, на 50 %, якщо пасажиру пропонується заміна маршруту перевезення до його пункту призначення альтернативними рейсами, час прибуття яких не перевищує запланованого на: дві години - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів; або три години - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; або чотири години - для рейсів, не зазначених у другому та третьому абзацах цього пункту. Відстань, зазначена в цьому підпункті, вимірюється за методом ортодромічної відстані маршруту. 7. Виплата компенсації не звільняє перевізника від обов`язку запропонувати пасажиру на вибір послуги та відшкодування витрат, що зазначені у пункті 2 цієї глави та пункті 5 глави 3 цього розділу.
Відповідно до глави 3 (Компенсація пасажирам у разі скасування рейсу) 1. У разі скасування рейсу пасажирам має бути запропоновано обслуговування відповідно до пункту 2 глави 2 цього розділу та компенсацію відповідно до пунктів 5 та 6 глави 2 цього розділу. Пасажир має право на компенсацію, якщо його не поінформовано про скасування рейсу: за два тижні до запланованого часу відправлення; або у період не більше ніж за два тижні і не менше ніж за сім днів до запланованого часу відправлення і запропоновано зміну маршруту, що дасть змогу вирушити з пункту відправлення не пізніше ніж за дві години до запланованого часу відправлення та прибути у кінцевий пункт призначення не пізніше ніж через чотири години після запланованого часу прибуття; або менше ніж за сім днів до запланованого часу відправлення і запропоновано зміну маршруту, що дасть змогу вирушити з пункту відправлення не пізніше ніж за годину до запланованого часу відправлення та прибути у кінцевий пункт призначення не пізніше ніж через дві години після запланованого часу прибуття. 2. Перевізник, скасовуючи або затримуючи рейс, повинен надавати пасажирам на їх запит пояснення щодо підстав скасування чи затримки рейсу. У разі необхідності забезпечення своєчасної пересадки трансферних пасажирів на стикувальні рейси перевізник за першої можливості повинен запропонувати їм альтернативні маршрути перевезення. 3. Перевізник не зобов`язаний сплачувати компенсацію відповідно до пунктів 5 та 6 глави 2 цього розділу, якщо він може надати підтвердження того, що причиною скасування рейсу була дія надзвичайних обставин або непереборної сили, яким не можна було запобігти, навіть якби було вжито усіх заходів. 4. Доведення фактів інформування пасажира про правила та умови перевезення, порядок бронювання місць на рейсах, тарифи, такси (збори), про розклад та строки виконання рейсу покладається на перевізника, його агента з продажу, туристичного оператора та інших уповноважених організацій тощо за місцем укладання договору повітряного перевезення. 5. У разі скасування рейсу перевізником та продовження пасажиром подорожі іншим рейсом (рейсами) або за іншим маршрутом пасажирам має бути безкоштовно запропоновано та забезпечено: харчування та прохолодні напої відповідно до часу очікування нового рейсу; місця в готелі у випадках, якщо пасажири змушені чекати на відправлення впродовж однієї або більше ночей чи якщо час додаткового очікування пасажирами відправлення більший, ніж передбачалося; наземний трансфер за маршрутом аеропорт - готель - аеропорт; два телефонні дзвінки, або телекс-, факс-повідомлення, або повідомлення електронною поштою, якщо для цього є технічні умови аеропорту.
Відстань, зазначена в цьому підпункті, вимірюється за методом ортодромічної відстані маршруту.
Відповідно до частин першої, другої статті 100 ПК України правила авіаперевізника - правила, інструкції і технології, встановлені авіаперевізником, які використовуються при повітряних перевезеннях пасажирів та/або багажу, вантажу, пошти, а також правила застосування тарифів, стандарти та настанови з обслуговування пасажирів і багажу, порядок розгляду претензій та позовів. Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів, багажу, вантажу і пошти авіаперевізником, суб`єктами з наземного обслуговування, а також галузеві стандарти та нормативи якості такого обслуговування встановлюються авіаційними правилами України та мають бути однаковими для внутрішніх і для міжнародних рейсів.
Згідно з частиною четвертою зазначеної статті авіаперевізник на підставі зазначених у частині другій цієї статті правил повітряних перевезень повинен встановити свої правила, спрямовані на підвищення ефективності та якості перевезень, які не можуть містити стандартів чи нормативів якості, відповідальності за обслуговування пасажирів, нижчих за рівень установлених вимог, попередньо погодивши їх з уповноваженим органом з питань цивільної авіації.
Авіаперевізник у своїх правилах повинен встановити та довести до відома пасажирів порядок виплати компенсації і надання допомоги пасажирам у разі відмови від прийняття на борт або скасування польоту чи затримки вильоту, зниження класу обслуговування пасажира, повернення плати за ненадану послугу з повітряного перевезення, розмір та спосіб виплати компенсації і обслуговування пасажирів, яким відмовлено у прийнятті на борт. Зазначені правила повинні відповідати вимогам та правилам, установленим міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, законодавству України, в тому числі авіаційним правилам України. При цьому розмір виплати компенсації та надання допомоги пасажирам мають бути однаковими для внутрішніх і для міжнародних рейсів ( частина шоста статті 100 ПК України ).
Як зазначалося, позивачка зі своїм сином не здійснили виліт з аеропорту Монастіру , Туніс , 30 червня 2018 року о 20 год. 00 хв. до м. Києва відповідно до квитків, оскільки рейс BAY7372 було скасовано.
При цьому, ТОВ «Авіакомпанія Браво» направило в.о. голови Державіаслужби листа № 1.9-95 від 27 червня 2018 року, яким повідомило про скасування ряду рейсів 27 червня 2018 року та 28 червня 2018 року, тобто лише за 3 дні до запланованого вильоту позивачки та її сина з Тунісу , уже під час перебування її закордоном. 
Будь-яких доказів, які б підтверджували, що позивачка була завчасно повідомлена про скасування рейсу, матеріали справи не містять.
Частиною шістнадцятою статті 100 ПК України передбачено, що пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України.
Крім того, згідно з ч. 5 ст. 104 Повітряного кодексу України якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник має виплатити їм компенсацію у таких розмірах: 250 євро - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів; 400 євро - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; 600 євро - для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 105 Повітряного кодексу України у разі скасування рейсу пасажирам має бути запропоновано обслуговування відповідно до частини другої статті 104 цього Кодексу та компенсацію відповідно до частин п`ятої і шостої статті 104 цього Кодексу. Пасажир має право на компенсацію, якщо його не поінформовано про скасування рейсу: щонайменше за два тижні до запланованого часу відправлення; у період не більше ніж за два тижні і не менше ніж за сім днів до запланованого часу відправлення та запропоновано зміну маршруту, що дасть змогу вирушити з пункту відправлення не пізніше ніж за дві години до запланованого часу відправлення та прибути у кінцевий пункт призначення не пізніше ніж через чотири години після запланованого часу прибуття; менше ніж за сім днів до запланованого часу відправлення та запропоновано зміну маршруту, що дасть змогу вирушити з пункту відправлення не пізніше ніж за годину до запланованого часу відправлення та прибути у кінцевий пункт призначення не пізніше ніж через дві години після запланованого часу прибуття.
Відповідно до частини третьої статті 105 ПК України перевізник не зобов`язаний виплачувати компенсацію, передбачену частинами п`ятою і шостою статті 104 цього Кодексу, якщо він може надати підтвердження того, що причиною скасування рейсу була дія непереборної сили або надзвичайна ситуація, якій не можна було запобігти, навіть якби було вжито усіх заходів.
Наведена норма містить вичерпний перелік підстав для звільнення перевізника від обов`язку виплачувати компенсацію, до яких не відносяться обставини, на які посилалось ТОВ «Авіакомпанія Браво».
Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі».
При цьому, ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції, належним чином врахувавши положення ст.ст. 104, 105 ПК України, дійшов правильного висновку, що обставини, на які посилається позивачка як на підставу для задоволення позову в частині компенсації за скасований рейс, підтверджені належними, достатніми  і допустимими доказами, а позовні вимоги є такими, що ґрунтуються на вимогах закону, та дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «Авіакомпанія Браво» на користь позивачки компенсації у розмірі 800 євро за неї та її сина, при цьому порушення ТОВ «Оазіс Тревел Україна» умов, укладеного ним з ТОВ «Авіакомпанія «Браво» договору № 16/3/17 «Про надання блока місць», не звільняє ТОВ «Авіакомпанія «Браво» як перевізника від виплати компенсації пасажирам за скасування рейсу, оскільки останній має право на відшкодування з ТОВ «Оазіс Тревел Україна» понесених ним витрат, про що вказано у п. 3 глави 1 «Порядок застосування компенсації» розділу  XVI Правил, а також передбачено нормами чинного законодавства.
Доводи апелянта щодо відсутності його обов`язку з виплати позивачці компенсації за скасування рейсу, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах Закону, які наведені вище, та які розповсюджуються і на чартерні рейси також, унаслідок чого посилання відповідача на відсутність між ним та позивачем договірних відносин, на увагу не заслуговує, позаяк наявність чартерних пасажирських квитків та багажної квитанції, що надані позивачкою, спростовує відсутність договірних зобов`язань відповідача перед позивачкою.
Колегія суддів також погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що внаслідок вимушеної купівлі позивачкою нових авіаквитків через скасування рейсу їй було завдано збитків, що підтверджено належними доказами, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на корить позивачки 24 378,35 грн. збитків.
Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення збитків, понесених у зв`язку з необхідністю проживання у готелях сторонами не оскаржується, тому не є предметом перегляду суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 367 ЦПК України.
Посилання апелянта на те, що місцевим судом не врахованого того, що положення Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини, через що позивачка повинна була сплатити судовий збір за подання цього позову, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки згідно із Законом України «Про туризм», туристичний продукт - це розроблений комплекс туристичних послуг, який надається туристам, які у свою чергу є споживачами туристичних послуг, крім того згідно з частиною третьою статті 101 ПК України дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на повітряні перевезення, крім питань, які врегульовані цим Кодексом, правилами повітряних перевезень пасажирів та вантажів, міжнародними договорами України, а відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, через що такі доводи апелянта не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого рішення по суті спору.
Згідно із ст. 47 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.
Відповідно до ст. 59 ЦПК України, права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.
При цьому стаття 59 ЦПК України передбачає можливість залучення судом до участі у справі лише неповнолітніх осіб, а не малолітніх.
Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд безпідставно стягнув з відповідача також компенсацію у зв`язку із скасуванням рейсу у розмірі 400 євро за сина позивачки, оскільки ОСОБА_2 діяла лише від власного імені і не зазначено, що вона виступає як законний представник свого сина, колегія суддів також відхиляє, оскільки процесуальним законодавством не передбачено процедури залучення до участі у справі малолітньої особи, і позивачка діяла як законний представник свого сина, при цьому саме позивачка купувала путівку на відпочинок за власні кошти та квитки на двох осіб, тому такі доводи також не можуть бути підставою для скасування рішення суду.
Інші доводи апелянта зводяться до суперечливого тлумачення норм матеріального права та незгоди із висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не можуть бути підставою для скасування законного рішення суду першої інстанції.
Недоліків, які призводили б до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справи і впливають на суть ухваленого рішення та підстав, передбачених ст. 376 ЦПК, для скасування цього рішення та ухвалення нового або його зміни під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи та ухваленні оскаржуваного рішення були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які, відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Браво» залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року - без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий:                                                                Судді: