ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 201/13784/19(2-а/201/20/2020)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради 
на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2020 року 
у справі №201/13784/19(2-а/201/20/2020) 
за позовом   ОСОБА_1  
до  Інспектора з паркування Карпіка Івана Петровича інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР,  Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради     
про скасування постанови,- 

ВСТАНОВИВ:

    ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до   Інспектора з паркування Карпіка Івана Петровича інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР,  Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради   в якому просила  визнати дії інспектора з паркування неправомірними, скасувати постанову від 10.12.2019р. серії ІД № 00067572.
Рішенням  Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2020 р. у справі № 201/13784/19(2-а/201/20/2020) адміністративний позов    ОСОБА_1  до  Інспектора з паркування Карпіка Івана Петровича інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР,  Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради      про скасування постанови – задоволено частково. 
Скасовано постанову серії ІД № 00067572 від 10 лютого 2020 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.122 КУпАП.
У задоволенні іншої частини вимог - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, Інспекцією з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради  подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2020 р. у справі № 201/13784/19(2-а/201/20/2020), як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення  суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, постановою інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради ОСОБА_2 від 10.02.2020р. позивачку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КупАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. 
Інспектором встановлено, що ОСОБА_1 10.12.2019р. о 12 год. 25 хв. у м. Дніпрі площа Героїв Майдану, 1, здійснено зупинку транспортного засобу «Hyundai І 20», д.н.з. НОМЕР_1 , ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території та безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території, чим порушено вимоги пп. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху.
Як видно з матеріалів справи на підставі ст. 142 КУпАП інспектором здійснено фотофіксацію обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки, в кількості двох зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення з протилежних ракурсів на яких зафіксовано (у лівому верхньому куті фото):
1) дату порушення 10.12.2019р.;
2) місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта: м. Дніпро, площа Героїв Майдану, 1;
3) географічні координати: 48.464262N 35.046158Е;
4) час вчинення порушення: 12 год. 25 хв.
Як вказував інспектор, оскільки здійснено фотофіксацію обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки, через відсутність технічних можливостей встановити особу, зазначену у ч. 1 ст. 142 КУпАП на місці вчинення правопорушення, у відповідності до ст. 279-1 КУпАП було розміщено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серія ІД № 00067572 на лобовому склі транспортного засобу «Hyundai І 20», д.н.з. НОМЕР_1 .
Не погодившись з винесеною постановою позивачка  звернулась до суду.
Визнавши неналежними доказами фотознімки із відображенням автомобілю доказом факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення з огляду на те, що надані фотознімки не встановлюють і не підтверджують зупинку ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду, що заборонено пп. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху, суд першої інстанції дійшов висновку про  можливість задоволення позову.
Колегія суддів визнає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.
Абзацом «и» пункту 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, встановлено, що зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
Частиною 3 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, у вигляді накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Тобто, задля висновку про наявність в діях особи складу адміністративного порушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрози дорожньому руху посадова особа, що розглянула справу про адміністративне правопорушення, мала пересвідчитись про те, що порушення правил  зупинки потягло за собою створення перешкоди дорожньому руху або загрози дорожньому руху.
Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження скоєння позивачем порушень пункту 15.9 «и» Правил дорожнього руху в частині зупинки транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої територій і безпосередньо в місці виїзду, а також що таке порушення, якщо воно мало місце, потягло за собою створення перешкоди дорожньому руху або загрози дорожньому руху.
Фотознімки із відображенням автомобілю марки Hyundai І 20, номерний знак НОМЕР_1 (GPS координати: НОМЕР_2 35.046158Е ; дата, час: 10.12.2019р., час 12:25), надані відповідачем як докази на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, обґрунтовано визнані судом першої інстанції як неналежні докази, зважаючи на те, що такі фотознімки не містять інформації про відстань місця зупинки транспортного засобу від прилеглих територій або того факту, що зупинка відбулась безпосередньо в місці виїзду, а відповідачем не здійснювався замір такої відстані.
Також відповідачем не надано доказів того, що зупинка транспортного засобу у місці, зображеному на фото, потягла за собою створення перешкоди дорожньому руху або загрози дорожньому руху.
Є обґрунтованим застосування судом першої інстанції до цих правовідносин правової позиції Верхового Суду, викладеної у постановах від 08.02.2018р. у справі 760/3696/16-а, від 18.07.2019 р. по справі № 216/5226/16-а, відповідно до якої належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
Таким чином, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, відповідачем не надано належних та достатніх доказів правомірності свого рішення.
З урахуванням відсутності належних та достатніх доказів вчинення позивачем порушення п. 15.9 «и» Правил дорожнього руху України, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про недоведеність вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Суд визнає безпідставним зазначення апелянтом про доведеність вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху поясненнями саме позивача, оскільки матеріали справи не містять таких пояснень.
Також суд зазначає, що сам факт визнання особою вини у порушенні Правил дорожнього руху не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів та не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.
Така позиція узгоджується із правозастосуванням, викладеним Верховним Судом в постанові від 15.05.2019 р. в справі № 537/2088/17.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на постанов  Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська  від  05 березня 2020 р. у справі № 201/13784/19(2-а/201/20/2020) - залишити без задоволення.
Рішення  Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська  від  05 березня 2020 р. у справі № 201/13784/19(2-а/201/20/2020) - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України. 

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко