Ухвала 
09 липня 2020 року
м. Київ
справа № 381//2744/19
провадження № 61-9892ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу Фастівської міської ради Київської області на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Фастівської міської ради Київської області, Товарної біржі «Універсальна товарно-сировинна біржа», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про визнання протиправними дій Фастівської міської ради щодо організації земельних торгів, визнання недійсними результатів земельних торгів та визнання недійсним договору оренди землі,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Фастівської міської ради Київської області, Товарної біржі «Універсальна товарно-сировинна біржа» про визнання протиправними дій Фастівської міської ради щодо організації земельних торгів, визнання недійсними результатів земельних торгів та визнання недійсним договору оренди землі.
Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Фастівської міської ради з організації проведення земельних торгів 31 травня 2019 року щодо права оренди на земельну ділянку, що знаходиться на АДРЕСА_1 за кадастровим номером 3211200000:09:007:0270. Визнано результати аукціону, проведеного Товарною біржою «Універсальна товарно-сировинна біржа» від 31 травня 2019 року щодо продажу права оренди земельної ділянки загальною площею 0,0090 га, що знаходиться на АДРЕСА_1 за кадастровим номером 3211200000:09:007:0270 недійсним. Визнано договір оренди землі від 31 травня 2019 року № 15-15-95, укладений між Фастівською міською радою Київської області та ОСОБА_3 щодо оренди земельної ділянки загальною площею 0,0090 га, що знаходиться на АДРЕСА_1 за кадастровим номером 3211200000:09:007:0270 недійсним з моменту його укладення. 
Додатковим рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2019 року стягнуто солідарно з Фастівської міської ради Київської області, Товарної біржі «Універсальна товарно-сировинна біржа» судові витрати, пов`язані з розглядом справи, з яких: судовий збір у розмірі 2 306 грн та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 11 347,50 грн.
Постановою Київського апеляційного суду від 02 червня 2020 року апеляційну скаргу Фастівської міської ради Київської області залишено без задоволення, а рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2019 року - без змін.
03 липня 2020 року Фастівська міська рада Київської області із застосування засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційного скаргою на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 червня 2020 року.
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню із таких підстав.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У поданій касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не навів передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження судових рішень. Посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення конкретних випадків, наведених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
Згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
Враховуючи те, що заявник не виконав процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, така скарга підлягає поверненню заявнику.
Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 389, 393 ЦПК України,Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Фастівської міської ради Київської області на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 червня 2020 року вважати неподаною та повернути заявнику.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                             В. В. Яремко