ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" липня 2020 р.           Справа№ 910/11434/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Мальченко А.О.
суддів:            Агрикової  О.В. 
          Чорногуза М.Г. 
 
при секретарі судового засідання Найченко А.М., 
розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця»
на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2019
у справі №910/11434/19 (суддя Данилова М.В.)
за позовом Приватного акціонерного товариства «Будівельна Асоціація Інтербудмонтаж»
до Акціонерного товариства «Українська залізниця»
про стягнення грошових коштів

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Будівельна Асоціація Інтербудмонтаж» (далі - ПрАТ «Інтербудмонтаж», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця», відповідач) про стягнення 817  218,94  євро 3% річних, нарахованих за період з 26.04.2017 по 07.07.2019 на суму основного боргу за договором підряду на проектування і будівництво Бескидського тунелю № FPTP/CON/BT від 15.07.2011, який було стягнуто з відповідача рішенням Господарського суду м. Києва від 27.07.2018 у справі №910/7116/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2018 та постановою Верховного Суду від 16.01.2019.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 у справі №910/11434/19 позов задоволено повністю, стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь ПрАТ «Інтербудмонтаж» 817  218,94 євро 3% річних та 341  215,00  грн судового збору.
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що обставини, на які посилається позивач, встановлені вищевказаними судовими рішеннями у справі №910/7116/17, які набрали законної сили, та не потребують доказування при розгляді будь-якої іншої справи в господарському суді; сума боргу відповідача за договором станом на 25.04.2017 становила 12  397  544,06  євро з ПДВ; датою виникнення заборгованості відповідача перед позивачем за договором є 25.04.2017, тобто дата видачі Інженером Оглядового звіту до Претензії №10; датою виконання грошового зобов`язання за договором є 08.07.2019, тобто дата отримання позивачем від Міністерства юстиції України грошових коштів в порядку примусового виконання рішення Господарського суду м. Києва від 27.07.2018 у справі №910/7116/17; чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, АТ «Укрзалізниця» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте за неповного з`ясування обставин, що мають значення для  справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. 
В обґрунтування скарги апелянт вказував на те, що судом не надано належну оцінку умовам договору підряду, якими, як і Оглядовим звітом та рішенням суду у справі №910/7116/17, не визначено порядку та строку (терміну) виконання/прийняття до виконання рішення Інженера; предметом доказування у даній справі є саме наявність прострочення виконання грошового зобов`язання, а відтак, порядок та строк виконання такого зобов`язання встановлюється виключно умовами договору підряду; системний аналіз положень договору підряду свідчить про те, що оплата може бути здійснена виключно на підставі підтверджених документацією сум, що відображаються в проміжному платіжному сертифікаті; позивач не звернувся із заявою про видачу  платіжного сертифікату, а у відповідача не виникло обов`язку сплатити суму, завірену у платіжному сертифікаті, та, як наслідок, відсутнє прострочення зобов`язання; зважаючи на те, що підрядником не відображено зазначених в Оглядовому звіті об`ємів робіт та їх вартість в жодному поданому відповідно до п. 14.3 договору документі та відповідно виданому на їх підставі проміжному платіжному сертифікаті, зобов`язання оплатити вказані Інженером суми у замовника не виникло.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 поновлено АТ «Укрзалізниця» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 у справі №910/11434/19, відкрито апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою, призначено до розгляду на 01.04.2020, встановлено ПрАТ «Інтербудмонтаж» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 у справі №910/11434/19.
Позивач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі.
Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, позивач вказував на безпідставність доводів апелянта про те, що після ухвалення рішення Інженера про компенсацію додаткових витрат, позивач зобов`язаний звернутися до Інженера з вимогою видачі платіжного сертифікату на суму рекомендованих до сплати коштів відповідно до п. 14.3 договору; вказані твердження свідчать про намагання відповідача змусити суд здійснити повторне дослідження обставин виникнення та прострочення грошового зобов`язання за договором підряду, які вже встановлювались та досліджувались судами у справі №910/7116/17; відсутність платіжних сертифікатів або факту введення об`єкту в експлуатацію не зупиняють виконання та не звільняють відповідача від обов`язку сплатити кошти за вказаним рішенням Інженера, яке видавалось відповідно до умов договору та не було оскаржене відповідачем; рішення Інженера у спірному випадку є підставою для здійснення оплати коштів, які зазначені у такому рішенні, оскільки сторони самостійно не досягли згоди щодо спірного питання; з огляду на наявність судових рішень у справі №910/7116/17, які набрали законної сили, встановлені у них обставини не можуть ставитись під сумнів та бути спростовані в порядку, не передбаченому процесуальним законом, оскільки така переоцінка судом доказів, які стали підставою для встановлення судом відповідних обставин в іншій справі, нівелює правову визначеність учасників судового процесу стосовно встановлених фактів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 зі змінами від 16.03.2020 №215 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 до 3 квітня 2020 року на усій території України карантин.
          Враховуючи рекомендаційний лист Ради суддів України від 16.03.2020 № 9рс-186/20 щодо встановлення на період з 16.03.2020 до 03.04.2020 особливого режиму роботи судів, з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2020 повідомлено учасників провадження, що розгляд апеляційної скарги АТ «Укрзалізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 у справі №910/11434/19 01.04.2020 не відбудеться, розгляд апеляційної скарги призначено на 22.04.2020.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №239 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211. Зокрема, карантин продовжено до 24.04.2020.
З урахуванням наведеного, у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2020 повідомлено учасників провадження, що розгляд апеляційної скарги АТ «Укрзалізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 у справі №910/11434/19 22.04.2020 не відбудеться, наступне судове засідання призначено на 20.05.2020.
19.05.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з введенням в Україні карантину через спалах у світі коронавірусу. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2020 розгляд апеляційної скарги АТ «Укрзалізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 у справі №910/11434/19 відкладено на 10.06.2020, доведено до відома учасників апеляційного провадження, що їх участь у судовому засіданні не є обов`язковою та нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті.
10.06.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких останній вказував на те, що 07.02.2019 введено в дію Закон України № 2473 -VIII «Про валюту і валютні операції», відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень якого, з дня введення його в дію втратили чинність Декрет Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та внесено зміни до положень Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» в частині здійснення валютного контролю; одночасно з введенням в дію вказаного Закону втратили чинність індивідуальні ліцензії на здійснення валютних операцій, які були видані НБУ до дня введення його в дію; під час виконання договору підряду, а саме, при проведенні розрахунків між ПрАТ «Інтербудмонтаж» та AT «Укрзалізниця» у іноземній валюті (євро), з використанням кредитних коштів Європейського інвестиційного банку, AT «Укрзалізниця» використовувало індивідуальну ліцензію на використання іноземної валюти на території України, як засобу платежу, відповідно до рішення Правління НБУ від 18.08.2016 № 222-рш «Про проведення публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» окремих валютних операцій»; враховуючи зміну єдиної державної політики у сфері валютних операцій з метою належного виконання рішення суду AT «Укрзалізниця» постійно проводилися перемовини з НБУ та стягувачем щодо можливого його виконання відповідно до чинного законодавства України.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2020 у розгляді справи №910/11434/19 оголошено перерву на 08.07.2020.
02.07.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких останній повторно наголошував на зміні єдиної державної політики у сфері валютних операцій, у зв`язку з чим розрахункова операція резидента з переказу коштів іншому резиденту на території України в межах добровільного виконання рішення суду не увійшла до переліку операцій, розрахунки за якими можуть проводитися на території України у іноземній валюті, що унеможливило виконання рішення суду в іноземній валюті в добровільному порядку; зважаючи на неактуальність судової практики, що сформована на нормативних актах, які втратили чинність, відсутність судової практики, яка б відповідала нормам чинного законодавства, резолютивна частина рішення Господарського суду м. Києва від 27.07.2018 у справі №910/7116/17 щодо стягнення з AT «Укрзалізниця» коштів в іноземній валюті стала нечіткою та незрозумілою в частині валюти виконання рішення суду.
Крім того, у вказаних додаткових поясненнях апелянт, посилаючись на приписи ст. 614 ЦК України, вказував на застосування AT «Укрзалізниця» всіх можливих заходів для виконання рішення суду у справі №910/7116/17 в добровільному порядку та ту обставину, що тривале його невиконання відбулося не з вини відповідача, а в силу внесення змін до валютного законодавства; позивач зволікав з направленням судового наказу до виконавчої служби, чим самостійно створив прострочення виконання рішення суду з дати набрання ним законної сили (19.09.2018) до дати стягнення коштів (04.07.2019).
Враховуючи приписи ч. 1 ст. 266 ГПК України, відповідно до якої особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, з огляду на подання скаржником 10.06.2020 та 02.07.2020 додаткових пояснень, які за своїм змістом містять додаткові обґрунтування вимог апеляційної скарги, поза межами встановленого процесуальним законом строку, колегія суддів дійшла висновку про залишення таких додаткових пояснень без розгляду в порядку ч.2 ст.207 ГПК України.
У судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає рішення законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.
08.07.2020 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі матеріали та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 15.07.2011 в результаті проведення відкритого тендеру між Державною адміністрацією залізничного транспорту України правонаступником якої є АТ «Укрзалізниця» (у тексті договору - замовник) та ПрАТ «Інтербудмонтаж» (у тексті договору - підрядник) було укладено договір підряду № FPTP/CON/BT на проектування і будівництво Бескидського тунелю (далі - договір).
За умовами договору, внаслідок того, що Європейський банк реконструкції та розвитку погодився надати Україні в особі Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» кредит для фінансування робіт по проектуванню та будівництву Бескидського тунелю, Державна адміністрація залізничного транспорту України «Укрзалізниця» виявила бажання, щоб підрядник виконав об`єкти, а саме, проектування і будівництво Бескидського тунелю, і прийняв оферту замовника на проектування, виконання, завершення будівництвом зазначених об`єктів і усунення в них всіх недоліків на суму 102 687 139,48 Євро (ціна договору).
Відповідно до пункту 2 договору наступні документи є його невід`ємною частиною та повинні вважатися і тлумачитися як частина договору:
а) Повідомлення про прийняття оферти від 15.07.2011;
b) Протокол передконтрактних переговорів від 14.02.2011;
c) Оферта від 12.10.2010;
d) Шкала цін;
e) Умови договору (Том II.і Загальні умови договору, Том II.іі Особливі умови договору);
f) Вимоги замовника (Том III Тендерної документації);
g) Заповнені відомості І, III, IV);
h) Пропозиція підрядника;
i) Реквізити сторін.
Згідно з пунктами 3, 4 договору в рахунок платежів, які повинні бути зроблені замовником підряднику, підрядник зобов`язується здійснити проектування, виконати і завершити будівництвом об`єкти, а також усунути всі недоліки, відповідно до умов договору. Замовник зобов`язується оплатити підряднику за вказані роботи ціну договору в строк та у порядку, які передбачені договором.
У відповідності до пункту 1.4 Тому II.і Загальні умови договору та додатку до оферти законодавством, що регулює договір, є законодавство України. Валютою платежу - євро.
Згідно з пунктом 1.1.4.3 Тому II.і Загальні умови договору термін «витрати» означає всі належним чином понесені підрядником витрати (чи можливі витрати) на будівельному майданчику чи за його межами, включаючи накладні та інші аналогічні витрати, але не враховуючи прибуток.
Відповідно до пункту 3.1 Тому II.і Загальні умови договору замовник призначає Інженера, який виконує обов`язки, передбачені договором. Інженер не має права змінювати умови договору. Інженер може виконувати надані йому повноваження, які визначені договором, або які однозначно випливають із умов договору. У разі, якщо виконання конкретного повноваження Інженеру необхідно отримати згоду від замовника, то застосовуються вимоги, зазначені в Особливих Умовах. Замовник приймає зобов`язання не обмежувати більше ніж визначено обсяги повноважень Інженера, за виключенням випадків, погоджених з підрядником. У випадку, коли Інженер виконує повноваження, які потребують попереднього погодження замовника, то (з метою виконання даного договору) замовник буде вважатись таким, що надав йому таку згоду. Якщо зазначеними умовами не визначено інше, то: (а) в усіх випадках, коли інженер виконує обов`язки, здійснює повноваження, визначені договором або, які випливають з нього, Інженер діє від імені замовника; (б) Інженер не має повноважень звільняти будь-яку із сторін від виконання будь-яких обов`язків, зобов`язань чи відповідальності, визначених договором.
Як вбачається з додатку до Оферти, Інженером була призначена Компанія «D2 Consultlngenieure ZT-GmbH» (змінено назву на Компанія «D2 Consult Ingenieure GmbH»).
Відповідно до пункту 3.5 Тому II.і Загальні умови договору там, де відповідно до умов договору Інженеру належить діяти відповідно до пункту 3.5 для погодження чи прийняття рішення за будь-яким питанням, Інженер, з метою досягнення згоди, повинен провести консультації (погодження) з обома сторонами. Якщо згоди не досягнуто, Інженер повинен прийняти справедливе рішення (визначення) у відповідності до договору, враховуючи всі відповідні обставини. Інженер повідомляє обидві сторони про результати кожного погодження і про кожне рішення з наведенням необхідного обґрунтування. Кожна із сторін повинна прийняти результат погодження чи рішення до виконання, якщо (і поки) воно не переглянуте відповідно до статті 20 (Позови, спори і арбітраж).
За умовами пункту 4.11 Тому II.і Загальні умови договору вважається, що підрядник: (а) задоволений правильністю і достатністю акцептованої суми договору і (б) поклав в основу розрахунку акцептованої суми договору відомості, інтерпретацію, необхідну інформацію, результати оглядів і перевірок, якими він задоволений, згідно з пунктом 4.10 (Відомості про будівельний майданчик) і всі інші відомості, що відносяться до проекту підрядника. Якщо договором не передбачено інше, акцептована сума договору покриває всі зобов`язання підрядника за цим договором (включаючи зобов`язання у межах резервних сум, якщо такі є) і все необхідне для проектування, виконання і завершення будівельних робіт і усунення всіх недоліків.
Згідно з пунктом 4.12 Тому II.і Загальні умови договору термін «геологічні умови» означає природні та штучні геологічні умови, а також інші фізичні перешкоди і забруднення, з якими зіштовхується підрядник при виконанні будівельних робіт, включаючи підземні і гідрологічні умови, але виключаючи кліматичні умови. Якщо підрядник зіштовхується з несприятливими геологічними умовами, які, на його думку, є непередбачуваними, він зобов`язаний повідомити Інженера про такі обставини як тільки це можливо практично здійснити. У даному повідомленні повинні бути описані геологічні умови для того, щоб Інженер мав можливість вивчити їх. Також повинні бути вказані причини, чому підрядник вважає такі геологічні умови непередбачуваними. Підрядник повинен продовжувати виконання робіт з використанням таких необхідних і розумних методів, які доречні для використання в даних геологічних умовах і які відповідають вказівкам Інженера. Якщо вказівка Інженера є зміною, то необхідно керуватися положеннями статті 13 (Зміни і коригування). Якщо і в тій мірі, в якій підрядник зіштовхується з непередбачуваними геологічними умовами, про що повідомлено Інженера, і відбувається затримка чи підрядник несе витрати у зв`язку з такими умовами, то підрядник має право у відповідності із пунктом 20.1 (Претензії підрядника) на: (а) продовження строку в зв`язку з такою затримкою; (б) відшкодування будь-яких таких витрат шляхом додавання до ціни договору. При отриманні такого повідомлення і після проведення обстежень і/або вивчення таких умов Інженер зобов`язаний діяти у відповідності до пункту 3.5 (Прийняття рішень) для погодження чи прийняття рішення відносно: (1) чи були такі умови і, якщо були, то в якій мірі, непередбачуваними, і (2) положень вказаних вище у підпунктах (а), (б), які стосуються даного питання.
Пунктом 13.3 Тому ІІ.і Загальні умови договору визначено, що після видачі вказівок чи затвердження зміни Інженер зобов`язаний діяти відповідно до пункту 3.5 (Прийняття рішень) з метою погодження чи визначення необхідних коригувань Ціни договору і графіку платежів. Ці коригування повинні включати розумний прибуток і повинні враховувати пропозицію підрядника (якщо є в наявності) відповідно до пункту 13.2 (Функціонально-вартісний аналіз).
Якщо інше не передбачене в особливих Умовах: (а) ціна договору являє собою тверду акцептовану ціну договору, яка може коригуватися у відповідності до договору; (б) підрядник зобов`язаний заплатити всі податки, збори та інші платежі, які підлягають оплаті внаслідок взятих ним на себе зобов`язань за договором і ці витрати не є основою для коригування ціни договору, за виключенням випадків, передбачених пунктом 13.7 (Коригування у зв`язку із змінами у законодавстві); (в) будь-які кількісні показники, вказані у будь-якій відомості є розрахунковими і не приймаються в якості фактичних і точних кількісних показників Об`єктів, будівництво яких повинно бути виконано підрядником; (г) будь-які кількісні показники і ціни, вказані у будь-якій відомості, використовуються тільки з метою, визначеною у такій відомості, і можуть не підлягати використанню з іншою метою. Якщо оплата виконання будь-якої частини Об`єктів здійснюється у відповідності з поставленою кількістю чи об`ємом виконаної роботи, то вимірювання і оцінка повинні провадитися відповідно до умов, передбачених Особливими Умовами. Ціна договору повинна бути визначена у відповідності з врахуванням коригувань згідно з договором (пункт 14.1 Тому ІІ.і Загальні умови договору).
Відповідно до пункту 14.3 Тому ІІ.і Загальні умови договору по закінченню кожного платіжного періоду, встановленого договором (якщо платіжний період у договорі не визначений, то він буде складати один місяць), підрядник зобов`язаний надати Інженеру звіт в шести екземплярах в погодженій Інженером формі з докладною вказівкою тих сум, на отримання яких, як вважає підрядник, він має право. Звіт повинен супроводжуватися підтверджуючими документами, до складу яких повинен входити звіт про хід виконаних робіт, який передбачено пунктом 4.21 (Звіт про хід виконання робіт). Даний звіт повинен містити наступні суми (якщо такі можуть бути використані), виражені в тих різних валютах, в яких належить оплаті ціна договору, зокрема, будь-які доходи чи витрати, які підлягають оплаті за договором чи іншим чином (включаючи вказані в пункті 20 (Позови, спори і арбітраж).
Пунктом 14.6 Тому ІІ.і Загальні умови договору встановлено, що Інженер протягом 28 днів після отримання звіту і підтверджуючої документації надає замовнику проміжний платіжний сертифікат із зазначенням суми, яку Інженер справедливо вважає такою, що підлягає оплаті, з підтверджуючими документами.
Згідно з пунктом 14.7 Тому ІІ.і Загальні умови договору замовник зобов`язаний виплатити суму, завірену в кожному проміжному сертифікаті протягом 56 днів після отримання Інженером звіту та підтверджуючої документації від підрядника.
Відповідно до пункту 14.11 Тому ІІ.і Загальні умови договору протягом 56 днів після отримання Свідоцтва про виконання договору підрядник зобов`язаний надати Інженеру проект остаточного фінансового звіту в шести екземплярах з документами на підтвердження, в яких у схваленій Інженером формі повинні бути надані детальні відомості про, зокрема, будь-які додаткові суми, які, як вважає підрядник, повинні бути оплачені йому відповідно до договору чи іншим чином.
У відповідності до пункту 14.13 Тому ІІ.і Загальні умови договору протягом 28 днів після отримання Остаточного звіту і письмового повідомлення у відповідності до пункту 14.11 (Звернення за Остаточним платіжним сертифікатом) і пункту 14.12 (Виконання зобов`язань), Інженер зобов`язаний надати замовнику остаточний платіжний сертифікат, в якому зазначається: (а) остаточна сума, яка підлягає оплаті; (б) після віднесення на рахунок замовника всіх раніше сплачених замовником сум і всіх сум, на отримання яких замовник має право, баланс, якщо такий є та підлягає оплаті замовником підряднику чи підрядником замовнику (в залежності від ситуації). Якщо підрядник не звернувся за остаточним платіжним сертифікатом у відповідності з пунктом 14.11 (Звернення за Остаточним платіжним сертифікатом) і пунктом 14.12 (Виконання зобов`язань), то Інженер повинен звернутися до підрядника з проханням зробити це. Якщо підрядник протягом 28 днів після цього не звернувся з такою заявою, Інженер зобов`язаний видати остаточний платіжний сертифікат на суму, яку він справедливо вважає такою, що підлягає оплаті.
Згідно з пунктом 17.6 Тому ІІ.і Загальні умови договору жодна із сторін не несе відповідальності перед іншою стороною за втрату будь-якого прибутку і будь-якого договору, або за будь-які опосередковані витрати або опосередковані збитки, з якими може зіткнутися і які може понести інша сторона у зв`язку з договором за виключенням випадків, передбачених пунктом 16.4 (Оплата після розірвання договору) і пунктом 17.1 (Гарантії захисту).
Положеннями пункту 20.1 Тому ІІ.і Загальні умови договору передбачено, що якщо підрядник вважає, що вправі розраховувати на продовження строку завершення робіт і/або на отримання додаткової оплати, відповідно до будь-якого положення даних Умов чи будь-яким іншим чином, у зв`язку із виконанням договору, то підрядник зобов`язаний повідомити Інженера, описавши події чи обставини, які стали підставою для заявлення претензії. Повідомлення повинно бути видане як тільки це буде можливим у строк не пізніше 28 днів після того, як підряднику стало відомо чи повинно було бути відомо про ці події чи обставини. Якщо підрядник протягом 28 днів не надав такого повідомлення про претензію, то строк завершення робіт не продовжується, підрядник втрачає право на отримання додаткової оплати, а замовник звільняється від будь-яких зобов`язань у зв`язку з даною претензією. В іншому випадку повинні бути застосовані наступні положення, зокрема: підрядник повинен також надати будь-які інші повідомлення, необхідні у відповідності з вимогами договору, разом з документами на підтвердження, які мають відношення до події чи обставини. Протягом 42 днів після того, як підряднику стало відомо (чи повинно було бути відомо) про події чи обставини, які можуть привести до виставлення претензії, чи протягом іншого періоду, запропонованого підрядником і схваленого Інженером, підрядник зобов`язаний направити Інженеру детальний позов з детальними підставами для позову, з прикладення відповідних документів на підтвердження із вказівкою на можливий термін продовження строку завершення робіт і/або суми, на отримання якої підрядник вважає має право. Якщо подія чи обставина, яка стала підставою для позову, має триваючий характер: (а) даний позов з детальним описом вважається проміжним; (б) підрядник зобов`язаний направляти додаткові проміжні позови з місячним інтервалом, із зазначенням сумарного строку затримання завершення робіт і загальної суми за позовом, а також додаткові документи на підтвердження, які обґрунтовано можуть бути потрібні Інженеру; і (в) підрядник зобов`язаний направити заключний позов протягом 28 днів після закінчення події чи обставини, які стали підставою для заявлення позову, чи протягом іншого періоду, запропонованого підрядником і схваленого Інженером. Протягом 42 днів після отримання позову чи будь-яких інших документів, які підтверджують попередній позов або протягом іншого періоду, запропонованого Інженером і схваленого підрядником, Інженер повинен дати свою відповідь із ствердженням чи не ствердженням вимог позову, і детальними коментарями. Інженер також має право запросити будь-які додаткові документи на підтвердження, але протягом вказаного строку він у будь-якому випадку зобов`язаний надати свою відповідь по суті позову. Інженер зобов`язаний діяти відповідно до пункту 3.5 (Прийняття рішення) для погодження чи прийняття рішення з питання продовження (якщо є) строку завершення робіт (до чи після його закінчення) відповідно до пункту 8.4 (Продовження строку завершення робіт) і/або (2) з питання додаткової оплати (якщо є), на яку підрядник вправі розраховувати відповідно до Договору.
Відповідно до пункту 1.5 Тому ІІ.іі Особливі умови договору документи, які складають договір, повинні вважатися взаємодоповнюючими, та в цілях тлумачення договору встановлюється наступна пріоритетність документів:
- Протокол передконтрактних переговорів;
- Договір підряду;
- Повідомлення про прийняття оферти;
- Оферта;
- Особливі умови договору;
- Загальні умови договору;
- Вимоги замовника;
- Відомості;
- Пропозиція замовника і будь-які інші документі, які становлять частину Договору.
Згідно зі статтею 3 Тому ІІ.іі Особливі умови договору сторони домовились доповнити наступним в кінці існуючого тексту підпункту 3.1 «Обов`язки і повноваження Інженера» наступне: Інженер повинен отримати окреме підтвердження замовника до прийняття будь-яких дій у відповідності до цих Умов: пункт 8.4 Продовження строку завершення робіт; пункт 13.1 Право на внесення змін; пункт 13.2 Функціонально-вартісний аналіз (Техніко-економічні розрахунки); пункт 13.3 Порядок внесення змін (процедура видозмінення); пункт 20.1 Претензії підрядника.
Додатковою угодою №10 від 39.08.2015 до договору сторонами був доповнений пункт 14.1 (Ціна договору), зокрема: «Ціна договору представляє собою акцептовану ціну договору, яка складається з комбінації паушальних сум і сум, розрахованих на основі одиничних розцінок і розрахункових об`ємів робіт, як це вказано в Шкалі цін і коригується, як це описано в цій додатковій угоді.».
18.01.2016 між сторонами укладено додаткову угоду №12, якою, зокрема, змінено реквізити замовника.
У зв`язку із порушенням відповідачем умов указаного договору, Господарський суд міста Києва рішенням від 27.07.2018 у справі №910/7116/17, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2018 та постановою Верховного Суду від 16.01.2019, стягнув з АТ «Укрзалізниця» на користь ПрАТ «Інтербудмонтаж» додаткові витрати за договором в сумі 12 397 544,06 євро.
На виконання вказаного рішення Господарським судом м. Києва було видано відповідний наказ від 23.10.2018 у справі №910/7116/17. 
08.07.2019 в порядку примусового виконання рішення Господарського суду м.  Києва від 27.07.2018 у справі №910/7116/17 позивач отримав від Міністерства юстиції України 5 765 000 євро та 194 194 184,18 грн, що підтверджується виписками з рахунків позивача в обслуговуючому банку.
11.07.2019 старшим Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №59442806 у зв`язку з виконанням вказаного виконавчого документа.
Посилаючись на те, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснив оплату за договором підряду, що підтверджується вищевказаними судовими рішеннями у справі  №910/7116/17, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення 3% річних, нарахованих на суму основного боргу в розмірі 12 397 544,06 євро за період з 26.04.2017 по 07.07.2019.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів  погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, а доводи апелянта вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання даного договору, колегія суддів зазначає, що такий за своєю правовою природою є договором підряду, за яким, відповідно до частини 1 статті 837 ЦК України, одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина 2 статті 837 ЦК України).
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до статей 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Отже, укладення позивачем та відповідачем вищевказаного договору підряду було спрямоване на отримання останнім результатів виконаних робіт і одночасного обов`язку по здійсненню їх оплати.
За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
При цьому, колегія суддів зазначає, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.
Відповідно до частини 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.
Норми статті 129-1 Конституції України визначають, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.
Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Враховуючи викладене, місцевий господарський суд правомірно врахував встановлені у вищевказаних судових рішеннях у справі №910/7116/17, які набрали законної сили, обставини, що не можуть ставитись під сумнів та бути спростовані у порядку, не передбаченому процесуальним законом, а також не потребують доказування при розгляді будь-якої іншої справи в господарському суді, оскільки така переоцінка судом доказів, які стали підставою для встановлення судом відповідних обставин у справі нівелює правову визначеність учасників судового процесу стосовно встановлених фактів.
Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 27.07.2018, постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2018 та постановою Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №910/7116/17 встановлені наступні обставини виникнення заборгованості відповідача перед позивачем за вищевказаним договором підряду:
- під час виконання робіт позивач встановив суттєве   погіршення геологічних умов, про що повідомив Інженера листом №03/64 від 15.02.2012 в порядку п.20.1 Тому ІІ.і Загальні умови договору, в якому вказав, що зниження несучої міцності породи призведе до збільшення об`ємів матеріалів, необхідних для виконання первинного та вторинного кріплення тунелю, в зв`язку з чим позивач вимагав компенсації додаткових витрат та продовження строку завершення робіт. Позивач також попросив Інженера продовжити термін, передбачений договором, для подання претензії з метою підготовки підтверджуючих матеріалів;
- у відповідь Інженер, діючи від імені відповідача, 27.02.2012 повідомив позивача, що, висновки є попередніми, робоча документація не затверджена, тому в Інженера відсутня можливість в повній мірі оцінити зміни в обсязі робіт та строки їх завершення. Після затвердження Проектної документації і відповідного об`єму робіт позивач повинен надати порівняльний аналіз геологічних моделей 2007 року та 2012 року; 
- 01.03.2013 позивач направив Інженеру та відповідачеві листа №03/88, в якому повідомив, що у зв`язку з коригуванням конструктивних рішень, яке відбулося внаслідок недостатності інженерно-геологічних вишукувань на стадії розроблення тендерної пропозиції, змінилися об`єми та показники вартості основних робіт з проходження та оброблення Бескидського тунелю, що збільшить вартість робіт за договором, у відповідь на який Інженер, діючи від імені відповідача, у листі №BF_CAI_42_1 від 19.03.2013 запропонував повернутися до питання збільшення об`єму робіт та ціни договору після остаточного затвердження Проектної документації.
- 21.08.2013 проектна документація була затверджена розпорядженням Кабінету Міністрів України "Про затвердження проекту та титулу будови "Будівництво Бескидського тунелю" №752-р;
- 05.09.2013 позивач направив Інженеру листа №03/354 з проханням повернутися до розгляду питання збільшення вартості та строку будівництва, у відповідь на який Інженер, діючи від імені відповідача, 20.12.2013 листом №BF_CAI_42_1 повідомив позивача, що пропозиції про збільшення вартості необхідно надати після проходження верхнього уступу;
- 30.12.2014 позивач листом №03/389 направив Інженеру претензію №7 про продовження строку дії договору у зв`язку зі зниженням темпів проходження через непередбачувані геологічні умови, у відповідь на який Інженер, діючи від імені відповідача, 13.02.2015 видав Оглядовий звіт стосовно Претензії №7 в порядку, передбаченому п.3.5. та п.20.1 Тому ІІ.і Загальні умови договору, яким рекомендував продовжити строк дії договору на 309 днів та внести відповідні зміни в договір. Даний Оглядовий звіт був прийнятий до виконання сторонами, які 29.08.2015 уклали додаткову угоду №11 до договору, в якій підтвердили виявлення суттєво складних ґрунтів по трасі будівництва тунелю у порівнянні з даними, включеними до тендерної документації, визнали необхідність вимушеного зниження темпів проходження тунелю і додаткового посилення тунельної обробки, визнали факт виконання позивачем будівельних робіт у ситуації непередбачуваних геологічних умов, у зв`язку з чим продовжили строк виконання робіт на 309 днів;
- пройшовши верхній уступ, 29.12.2015 позивач направив Інженеру лист №03/399, в якому повідомив про закінчення проходження верхнього уступу, у зв`язку з чим повідомив про можливість остаточно розрахувати всі дані, за результатами якого 04.03.2016 листом №17/63 позивач направив Інженеру претензію №10, в якій просив компенсувати додаткові витрати в зв`язку зі збільшенням об`ємів будівництва в сумі 14517483,05 євро. 
- 22.09.2016, у відповідь на претензію, відповідач направив позивачеві та Інженеру листа №ДБТТ-15/101, в якому не погодився з вимогами підрядника та оглядовим звітом Інженера до претензії №10 щодо додаткової компенсації у зв`язку з непередбачуваними обставинами, та додатковими витратами, пов`язаними з продовженням строку будівництва;
- 23.03.2016 відповідач уклав з позивачем додаткову угоду №15, у якій сторони визнали суттєву різницю фактичних обсягів робіт порівняно з тими, які були вказані у Шкалі цін, та виклали розділ 3 «Будівництво тунелю» Шкали цін договору підряду в новій редакції, а саме, встановили загальна вартість робіт по розділу 79479154,70 євро, в тому числі резервні кошти 6333077,94 євро (без ПДВ 5277564,95 євро); 
- враховуючи претензію позивача №10 та непогодження з нею відповідача, Інженер, виконуючи свої повноваження, передбачені п.3.5. договору, та діючи при цьому від імені відповідача, 25.04.2017 видав Оглядовий звіт, в якому погодився з вимогами позивача щодо компенсації додаткових витрат, які виникли в результаті непередбачуваних геологічних умов, пов`язаних з посиленням типів кріплення, посиленням постійного оброблення тунелю, продовженням періоду геологічного моніторингу, необхідністю додаткового торкретбетону через неминучі вивали, продовженням строку забезпечення виконання, продовженням строку гарантії авансового платежу, продовженням строку роботи будівельного табору, і рекомендував відповідачеві компенсувати позивачу додаткові витрати в сумі 10331286,72 євро без ПДВ. Для компенсації вказаних додаткових витрат Інженер рекомендував відповідачеві використати резервні фонди в сумі 5277564,95 євро без ПДВ, передбачені додатковою угодою №15, та суми, передбачені у Шкалі цін на непередбачувані витрати в сумі 7606454,78 євро з ПДВ»;
- з урахуванням умов договору, якими не передбачено назви чи форми рішення, яке повинен був приймати Інженер за результатами розгляду листів, претензій підрядника чи виконання інших повноважень за договором, Оглядовий звіт Інженера щодо Претензії №10 є прийнятим рішенням Інженера у розумінні пункту 3.5 Тому II.і Загальні умови договору;
- саме рішення Інженера у спірному випадку є підставою для здійснення оплати коштів, які зазначені у такому рішенні;
- згідно з п.3.5. Тому ІІ.і Загальні умови договору у відповідача виникло зобов`язання виконати рішення Інженера та сплатити позивачеві додаткові витрати в сумі 12397544,06 євро з ПДВ (10331286,72 євро без ПДВ).
З огляду на встановлені рішеннями судів у справі №910/7116/17 обставини та враховуючи погоджені сторонами умови договору, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що сума боргу відповідача за договором станом на 25.04.2017 становила 12 397  544,06 євро з ПДВ, а датою виникнення вказаної заборгованості є 25.04.2017, тобто дата видачі Інженером Оглядового звіту до Претензії №10.
Доводи апелянта з посиланням на приписи ст. 613 ЦК України стосовно того, що після ухвалення рішення Інженера про компенсацію додаткових витрат, позивач зобов`язаний звернутися до Інженера з вимогою видачі платіжного сертифікату на суму рекомендованих до сплати коштів відповідно до п. 14.3 договору, однак, позивач з відповідною заявою не звернувся, а відтак, у відповідача відсутнє прострочення зобов`язання боржника через прострочення зобов`язання кредитора, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного. 
Статтею 613 ЦК України встановлено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.
Статтею 221 ГК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов`язання, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не виконав дій, що передбачені законом, іншими правовими актами, або випливають із змісту зобов`язання, до вчинення яких боржник не міг виконати свого зобов`язання перед кредитором.
Як було зазначено вище, відповідно до пункту 3.5 Тому II.і Загальні умови договору там, де відповідно до умов договору Інженеру належить діяти відповідно до пункту 3.5 для погодження чи прийняття рішення за будь-яким питанням, Інженер, з метою досягнення згоди, повинен провести консультації (погодження) з обома сторонами. Якщо згоди не досягнуто, Інженер повинен прийняти справедливе рішення (визначення) у відповідності до Договору, враховуючи всі відповідні обставини. Інженер повідомляє обидві сторони про результати кожного погодження і про кожне рішення з наведенням необхідного обґрунтування. Кожна із сторін повинна прийняти результат погодження чи рішення до виконання, якщо (і поки) воно не переглянуте відповідно до статті 20 (Позови, спори і арбітраж).
При цьому,  у рішенні Господарського суду міста Києва від 27.07.2018 у справі №910/7116/17 встановлено, що відповідач з рішенням Інженера не погодився, проте не оскаржив його в порядку, визначеному договором. Вказане рішення Інженера відповідач не задовольнив, рекомендовані до компенсації Інженером кошти в сумі 10331286,72 євро без ПДВ позивачу не сплатив, а відтак, згідно з п.3.5. Тому ІІ.і Загальні умови договору у відповідача виникло зобов`язання виконати рішення Інженера та сплатити позивачеві додаткові витрати в сумі 12397544,06 євро з ПДВ (10331286,72 євро без ПДВ). 
Відхиляючи доводи відповідача про те, що у матеріалах справи відсутні докази видачі Інженером (третьою особою) відповідачеві платіжного сертифікату та документів, передбачених пунктами 14.3, 14.11, 14.13 Загальних умов договору та пункту 14.3 Особливих умов договору на спірну суму, які є підставою для вибірки кредитних коштів, Господарський суд міста Києва у вищевказаному рішенні від 27.07.2018 у справі №910/7116/17 погодився з доводами позивача про те, що проміжні платіжні сертифікати є підставою для здійснення оплати робіт підрядника у випадку відсутності спорів між сторонами договору щодо обсягу обсягів робіт, їх вартості тощо, тоді як на випадок виникнення спорів між сторонами договору підряду позивач та відповідач запровадили особливий механізм розв`язання цих спорів, результатом вирішення яких між підрядником і замовником є рішення Інженера, порядок прийняття якого і спосіб виконання якого передбачений п. 3.5. Тому II.і Загальні умови договору.
Отже, рішенням Господарського суду міста Києва від 27.07.2018 у справі №910/7116/17, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2018 та постановою Верховного Суду від 16.01.2019, встановлено факт виникнення зобов`язання у відповідача виконати рішення Інженера та сплатити позивачеві додаткові витрати в сумі 12  397  544,06 євро з ПДВ (10331286,72 євро без ПДВ).
Враховуючи, що  за наслідками розгляду справи №910/7116/17 позов ПрАТ «Інтербудмонтаж» до АТ «Укрзалізниця» про стягнення таких додаткових витрат було задоволено, суд першої інстанції правомірно зазначив про встановлення судами у наведеній справі факту прострочення відповідачем виконання вказаного зобов`язання з моменту прийняття рішення Інженером, тобто з 25.04.2017.
Як встановлено місцевим господарським судом, позивач подав до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заяву від 01.07.2019 №03/72 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 23.10.2018 у справі №910/7116/17.
08.07.2019 в порядку примусового виконання рішення Господарського суду м. Києва від 27.07.2018 у справі №910/7116/17 позивач отримав від Міністерства юстиції України 5 765 000 євро та 194 194 184,18 грн, що підтверджуються виписками з рахунків позивача в обслуговуючому банку.
11.07.2019 старшим Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із виконанням вказаного виконавчого документа.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що датою виконання грошового зобов`язання за договором, розмір якого підтверджений вищевказаними судовими рішеннями, є 08.07.2019.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання зі сплати додаткових витрат в сумі 12  397  544,06 євро з ПДВ, у тому числі за рішенням Господарського суду міста Києва від 27.07.2018 у справі №910/7116/17, позивач просить стягнути нараховані за період з 26.04.2017 по 07.07.2019 на вказану заборгованість 3% річних в розмірі  817  218,94  євро.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник  вважається  таким,  що  прострочив,  якщо  він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (пункт 1 статті 612 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.
При цьому, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Водночас, чинне законодавство не пов`язує припинення грошового зобов`язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення. 
Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст.625 ЦК України сум.
Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з останнього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що діюче законодавство встановлює можливість виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті та нарахування 3% річних, визначених статтею 625 ЦК України, які входить до складу грошового зобов`язання та мають компенсаційний характер, в іноземній валюті. 
При обчисленні 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц.
Зважаючи на встановлені обставини справи та вищенаведені норми законодавства, перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, судом першої інстанції обґрунтовано визначено вимогу позивача про їх стягнення такою, що заявлена правомірно.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позову та стягнення з АТ «Укрзалізниця» на користь ПрАТ «Інтербудмонтаж» 817  218,94  євро 3% річних.
Враховуючи вищенаведене, доводи апелянта щодо неповного дослідження судом обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та, на переконання колегії суддів, є такими, що зводяться до переоцінки доказів, які стали підставою для встановлення судом відповідних обставин у справі №910/7116/17.
Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 у справі №910/11434/19 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга АТ «Укрзалізниця» має бути залишена без задоволення.
Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта. 
Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення  Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 у справі №910/11434/19 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 у справі №910/11434/19 залишити без змін.
3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 у справі №910/11434/19.
4. Матеріали справи №910/11434/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст.  286-291 ГПК України.
          Повний текст постанови складено 13.07.2020.

Головуючий суддя                                                            А.О. Мальченко 

Судді                                                                                О.В. Агрикова

                                                                                М.Г. Чорногуз