17.09.20
22-ц/812/1435/20
Провадження №22-ц/812/1435/20
ПОСТАНОВА
Іменем України
17 вересня 2020 року                                                        м. Миколаїв
                                                                                      справа № 472/210/20
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.
суддів Колосовського С.Ю., Шаманської Н.О.,
переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області, ухвалене 22 червня 2020 року під головуванням судді Орленко Л.О., повний текст судового рішення складений цього ж дня,
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позивач зазначав, що 06 травня 2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір б/н, за яким остання отримала кредит у розмірі 6580 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Відповідно до умов цього договору ОСОБА_1 погодилася, що заява позичальника разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua становлять між нею та Банком договір про надання банківських послуг.
Посилаючись на викладене та порушення відповідачем своїх зобов`язань, що призвело до заборгованості за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, що станом на 09 грудня 2019 року складає 30024грн.87коп., з яких: 21 605 грн. 60 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1541 грн. 32 коп. - заборгованість за процентами; 4972 грн. 00 коп. заборгованість за процентами нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також штрафи: 500 грн. - фіксована частина, 1405 грн. 95 коп. - процентна складова.
Заочним рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 22 червня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 06 травня 2014 року в розмірі 21 605 грн. 60 коп., та судовий збір в розмірі 1512 грн. 58 коп. 
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими процентами та процентами нарахованими на прострочений кредит і штрафом та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов в цій частині в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін. 
Апелянт зазначав, що відповідачка особисто підписала анкету-заяву та паспорт споживчого кредиту в якому, зокрема, зазначено: базова процентна ставка за користування кредитними коштами, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, розмір та порядок нарахування штрафу, що свідчить про узгодження з  ОСОБА_1  таких умов договору. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК справа розглядається апеляційним судом без виклику учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. 
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. 
Частиною 2 ст. 625 ЦК встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання , а вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також и проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не вставлений договором або законом 
У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
За приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Судом першої інстанції встановлено, що 06 травня 2014 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_1  укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 6580 грн. шляхом підписання відповідачкою заяви про надання банківських послуг. У даній заяві відповідачкою зазначено, що вона ознайомлена і згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які разом із заявою становлять між нею та Банком договір про надання банківських послуг, на підставі чого відповідачка отримала платіжну картку (а.с. 9). 
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість ОСОБА_1 станом на 09 грудня 2019 року складає 30 024 грн. 87коп., з яких: 21 605 грн. 60 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1 541 грн. 32 коп. - заборгованість за процентами; 4 972 грн. 00 коп. заборгованість за процентами нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також штрафи: 500 грн. - фіксована частина, 1 405 грн. 95 коп. - процентна складова.
Строк дії виданої відповідачці кредитної картки - до 30 квітня 2021 року (а.с. 45).
Судом першої інстанції також встановлено, що відповідно до виписки з особового рахунку ОСОБА_1 на підставі укладеного із позивачем договору вона користувалася кредитними коштами та здійснювала погашення заборгованості, останнє погашення коштів було здійснено 08 серпня 2018 року (а.с. 46).
Суд першої інстанції вважав доведеним, що станом на 09 грудня 2019 року заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту становить 21 605 грн. 60 коп., а тому в цій частині порушене право позивача підлягає захисту, отже, вказана сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.
У зазначеній частині рішення суду в апеляційному порядку не оскажувалося.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, у тому числі, за процентами, нарахованими на прострочений кредит, а також штрафів, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем узгодження із відповідачкою конкретних умов кредитування, відповідно до яких сторонами договору були погоджені саме така базова процентна ставка за користування кредитними коштами, процентна ставка за простроченим процентами та штрафні санкції, з яких виходив позивач, розраховуючи суму кредитної заборгованості за вказаними платежами.
Проте, повністю погодитись з таким висновком суду колегія судів не може.
Так, відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані Банком до суду Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про надання банківських послуг.
Суд першої інстанції, встановивши наведені обставини, обґрунтовано вважав, що в даному випадку наданий банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору.
При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Аргументи апеляційної скарги щодо неправильності таких висновків суду суперечать встановленим обставинам справи, наведеним положенням закону та вищезазначеному висновку Великої Палати Верховного Суду, а тому не можуть бути прийняті до уваги.
Разом із тим, зі змісту власноручно підписаної ОСОБА_1 паспорту споживчого кредиту вбачається, що сторони погодили базову відсоткову ставку за користування кредитом - 42% річних, порядок та строк погашення кредиту - щомісяця до 25 числа поточного місяця в розмірі 5 % від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн.; процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 86,4 %, також узгодили, що при порушенні позичальником строків платежів більше ніж на 30 днів позичальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії (а.с. 76-79).
Такі обставини свідчать про узгодження сторонами конкретних умов кредитування.
Таким чином, відповідно до ст.ст. 526, 1054, 1048, 625 ЦК України АТ КБ «ПРИВАТБАНК» має право на стягнення з відповідачки заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, розрахованих відповідно до узгоджених сторонами умов станом на 31.08.2019 року в розмірі 1 541грн. 32 коп., процентів, розрахованих за ставкою, що застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту , за період з 01.09.2019 року по 31.10.2019 року у розмірі 4 972 грн. та штрафу в розмірі 1 905 грн. 95 коп. (500 грн. + (5% х (21 605 грн. 60коп + 1 541грн.32коп. + 4 972 грн)), що разом складає 8 419 грн. 27 коп.
За таких обставин, оскільки судом першої інстанції були неповно з`ясовані обставини справи, якими обґрунтовував свої вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що призвело до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду в частині розміру стягнутої заборгованості підлягає зміні.
Відповідно до ч.ч. 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на викладене, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судового збору до задоволених вимог також підлягає зміні судове рішення і в частині розміру стягнутого судового збору за позовну заяву: з 1512грн. 58 коп. до 2 102грн.00коп. 
Крім того, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 153 грн. 00 коп. 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Заочне рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 22 червня 2020 року змінити, збільшивши розмір стягнутої заборгованості з 21605грн. 60 коп. до 30 024 грн. 87 коп. (тридцять тисяч двадцять чотири гривні вісімдесят сім копійок), а також збільшивши розмір стягнутого судового збору за позовну заяву з 1512грн. 58 коп. до 2 102 грн. 00 коп. (дві тисячі сто дві гривні).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 153 грн. 00 коп. (три тисячі сто п`ятдесят три гривні).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                     В.В. Коломієць 

Судді С.Ю. Колосовський

Н.О. Шаманська

Повний текст постанови складено 22 вересня 2020 року.