ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 року                                                                             Справа № 924/1221/19 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Гудак А.В. ,  суддя Петухов М.Г. 

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.04.2020 р. ухваленого суддею Виноградовою В.В. у м.Хмельницькому, повний текст складено 08.04.2020 р.
у справі № 924/1221/19 
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"   
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Садки"  
про стягнення 15497,95 грн., з яких 9843,66 грн. пені, 560,74 грн. 3% річних, 5093,55 грн. інфляційних втрат

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.04.2020 р. у справі № 924/1221/19 відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Садки" про стягнення 15497,95 грн., з яких: 9843,66 грн. пені, 560,74 грн. 3% річних, 5093,55 грн. інфляційних втрат.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.04.2020 р. у справі, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, а саме - Закону України «Про заходи, спрямовані та врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» та норм ч.2 ст.11, ст. ст. 74, 76, 77, 86, 236 та 238 Господарського процесуального кодексу України, без дослідження всіх істотних обставин справи, тому підлягає скасуванню.
Неправильне застосування норм матеріального та процесуального права полягає в тому, що суд першої інстанції неправомірно застосував до спірних правовідносин норми ч.3 ст.7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».
Доводить, що виходячи з аналізу норм ст.1-3 Закону України «Про заходи, спрямовані та врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», законодавцем встановлено, що списання заборгованості згідно ч.3 ст.7 цього Закону є частиною процедури врегулювання заборгованості у відповідності до ст.1 цього Закону; дія цього Закону розповсюджується лише на теплопостачальні, теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання і водовідведення у відповідності до ст.2 цього Закону; учасниками процедури врегулювання заборгованості (у тому числі ж- процедури списання) є підприємства та організації, включені до реєстру.  Матеріали справи не містять документів за визначеним частиною 2 статті 3 цього Закону переліком, і судом такі документи не досліджувались.
Оскільки матеріали справи не містять доказів включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, та судом не зазначено на підставі яких доказів відповідач набув статусу учасника процедури врегулювання, а відтак застосування ч.3 ст.7 вказаного Закону є неправомірним, а рішення суду необґрунтованим та незаконним.
Посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 14.02.2018 р. у справі № 908/3211/16, де зазначено, що для здійснення процедури врегулювання заборгованості, а це - зменшення, списання та/або реструктуризація, необхідною умовою є включення до реєстру обсягів заборгованості теплопостачального підприємства, з метою її врегулювання за домовленістю сторін шляхом вчинення відповідних правочинів.
Просить врахувати наведене та скасувати повністю рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.04.2020 р. у справі №924/1221/19.
Відповідач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Садки" подав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів скаржника.
Звертає увагу, що відповідно до ч. 8 ст. 193 ГК України в серпні 2018 року сторони провели звірку розрахунків і згідно з актом звіряння розрахунків від 31 серпня 2018 року ОСББ «САДКИ» не має жодної заборгованості перед НАК «Нафтогаз України».
Відповідач посилається на норми ст. 1-3, 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" і  п.14 Порядку ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії та користування зазначеним реєстром, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 р. № 93. Доводить, що виконання норми ст. 7 вказаного Закону не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.
Посилається на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 29.01.2018 р. у справі № 904/10745/16, від 07.02.2018 р. у справі № 927/1152/16, від 14.02.2018 р. у справі № 908/3211/16, від 22.02.2018 р. у справі № 922/4355/14.
Зазначає, що заборгованість, на яку позивачем нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати, погашена відповідачем до набрання чинності даним Законом (до 30.11.2016 р.), що підтверджується наданою позивачем довідкою по операціях та не заперечується сторонами, тому відсутні підстави для стягнення 9843,66 грн. пені, 560,74 грн.  3% річних та  5093,55 грн. інфляційних втрат. 
Звертає увагу, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Садки" є організацією, яка здійснює теплопостачання за нерегульованим тарифом, тобто - діяльність з теплопостачання не потребує ліцензування, а згідно із п. 1.2 договору купівлі-продажу природного газу від 31.12.2014 р. № 3442/15-ТЕ-34 газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням. З урахуванням викладеного вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Просить залишити без змін рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 Враховуючи те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і сторони не подавали клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, розгляд апеляційної скарги відбувся в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України. Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.
31.12.2014 р.  Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"/продавець та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Садки"/покупець укладений договір купівлі-продажу природного газу № 3442/15-ТЕ-34, за умовами якого продавець зобов`язаний передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити природний газ на умовах цього договору /а.с. 18-23/.
Згідно з п. 1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.
Сторонами погоджено, що продавець передає покупцеві з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 84000 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів згідно з п. 2.1 договору.
Відповідно до п. 3.3 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.
За умовами п. 5.1-5.4 договору ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються уповноваженим державною владою України органом. Ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 1091,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1309,20 грн. У разі зміни уповноваженим органом ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання вони є обов`язковими для сторін за цим договором з моменту введення їх в дію. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.
Згідно з п. 6.1 договору сторони погодили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
Відповідно до п. 6.3 договору оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами перерахування коштів, затвердженими відповідною постановою уповноваженого органу, та зараховується як оплата за газ, поставлений продавцем покупцю в порядку, визначеному нормами чинного законодавства. Сторони погоджуються, що при перерахуванні коштів в призначені платежу посилання на номер договору є обов`язковим. У разі якщо на поточний рахунок із спеціальним режимом використання покупця надходить недостатньо коштів для  своєчасної оплати використаного природного газу, покупець зобов`язується здійснити будь-які дії в межах чинного законодавства для виконання пункту 6.1 цього договору.
Пунктом 6.4 договору передбачено, що у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від покупця, погашає вимоги продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного покупцем: у першу чергу відшкодовуються витрати продавця, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; у третю чергу погашається основна сума боргу.
Згідно з п. 7.1 договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, та цим договором.
За умовами п. 7.2 договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1. цього договору він зобов`язаний сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.
Пунктом 9.1 договору сторони визначили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років.
Відповідно до п. 10.3 договору усі зміни і доповнення оформлюються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадку, зазначеного у пункті 10.4 цього договору, де визначено, що покупець зобов`язується самостійно вживати всіх необхідних заходів, спрямованих на зменшення використання природного газу відповідно до рішень Уряду.
У п. 10.10 договору зазначено, що він набуває чинності з дати підписання уповноваженими    представниками сторін і скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.
Договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками.
Додатковою угодою до договору №1 від 31.03.2015 р. сторони виклали пункт 5.2. статті 5 “Ціна газу” договору з 01 квітня 2015 року у наступній редакції: “ 5.2. Ціна за 1000 куб. м природного газу становить 2495,25 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 2495,25 грн., крім того ПДВ - 20% - 499,05 грн., всього з ПДВ - 2994,30 грн.” /а.с. 24/.
Додатковою угодою до договору №2 від 27.07.2015 р. сторони виклали пункт 5.2. статті 5 “Ціна газу” договору з 01 липня 2015 року у наступній редакції: “ 5.2. Ціна за 1000 куб. м природного газу становить 299430 грн., в тому числі: - тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами - 122,70 грн., крім того ПДВ - 20% - 24,54 грн., всього з ПДВ -147,24 грн.; - тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами - 540,80 грн. (в т.ч. вартість газу на виробничо-технологічні витрати та власні потреби, що враховано в структурі тарифу з транспортування природного газу розподільними трубопроводами, встановленого постановою НКРЕКП), крім того ПДВ - 20% - 108,16 грн., всього з ПДВ - 648,96 грн.; - збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ (2%) - 35,92 грн., крім того ПДВ - 20% - 7,18 грн., всього з ПДВ - 43,10 грн. Ціна за 1000 куб. м природного газу, як товару, становить 1795,83 грн., крім того ПДВ - 20% -359,17 грн., всього з ПДВ - 2155,00 грн. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 2495,25 грн., крім того ПДВ - 20% - 499,05 грн., всього з ПДВ - 299430 грн.”/а.с. 25/.
Додатковою угодою № 3 від  30.07.2015 р. сторони доповнили п. 6.3 ст. 6 “Порядок та умови проведення розрахунків” абзацами в наступній редакції: “За наявності заборгованості у Покупця за цим договором Продавець зараховує кошти, що надійшли від Покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від Покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором”. У додатковій угоді зазначено, що вона поширює свою дію на відносини сторін, що склались з 01.01.2015 р. /а.с. 26/.
Додатковою угодою № 4 від 21.10.2015 р. сторони виклали пункт 5.2. статті 5 договору “Ціна газу” з 01 жовтня 2015 року у наступній редакції: “ 5.2 Ціна за 1000 куб., м газу становить 1770,74 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, крім того: - збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; - податок на додану вартість за ставкою - 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 689,10 грн., крім того ПДВ - 20% - 137,82 грн., всього з ПДВ - 826,92 грн.  В структурі тарифу на транспортування природного газу розподільними газопроводами, затвердженого постановою НКРЕКП, враховано вартість газу на виробничо-технологічні витрати та власні потреби газорозподільного підприємства. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 2495,25 грн., крім того ПДВ - 20% - 499,05 грн., всього з ПДВ - 2994,30 грн.”/а.с. 27/.
Додатковою угодою № 5 від 30.11.2015 р. сторони виклали в новій редакції банківські реквізити продавця /а.с. 28/.
Додаткові угоди підписані сторонами та скріплені їх печатками відповідно до п. 10.3 договору.
На виконання умов договору позивач передав у власність відповідача природний газ за актами приймання – передачі, а саме: від 31.01.2015 р. за січень 2015 року на суму 18533,04 грн (14,156 тис. куб. м.), від 28.02.2015 р. за лютий 2015 року на суму 13713,87 грн (10,475 тис. куб. м.), від 31.03.2015 р. за березень 2015 року на суму 10980,25 грн (8,387 тис. куб. м.), від 30.11.2015 р. за листопад 2015 року на суму 11201,67 грн (3,741 тис. куб. м.), від 31.12.2015 р.  за грудень 2015 року на суму 23708,87 грн (7,918 тис. куб. м.). Акти підписані представниками сторін без заперечень і їх підписи скріплені печатками /а.с.29-33 /.
Відповідач оплату за поставлений природний газ здійснив з порушенням строків, визначених умовами пункту 6.1 договору, що підтверджено "операціями за договором" /а.с.35/, де відображений рух коштів за договором за період 01.10.2015 р. – 31.12.2018 р.
Позивач доводить несвоєчасну оплату вартості поставленого та отриманого природного газу за договором і, посилаючись на норми ст. 20, 173-175, 193, 216-218, 230 - 231, 264 - 265 ГК України, ст.ст. 11-16, 258, 509, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 ЦК України, просить у позові про стягнення з відповідача 9843,66 грн  пені, 560,74 грн 3% річних, 5093,55 грн інфляційних втрат за період з лютого 2015 року по лютий  2016 року.
Отже, на умовах договору №3442/15-ТЕ-34 від 31.12.2014 р. між сторонами відбулись правовідносини з купівлі-продажу природного газу, які врегульовані нормами пар.1, 3, 5 глави 54 ЦК України та пар.3 глави 30 ГК України.
Відповідно до норм ст.275 ГК України, ст.714 ЦК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство зобов`язане надавати енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, іншій стороні (споживачеві, абоненту), яка зобов`язана оплатити прийняту енергію та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Разом з тим, 30.11.2016 р. набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі по тексту – Закон).
Відповідно до ст.1 даного Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Згідно зі ст. 2 Закону дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.
Частиною 3 ст. 3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 р. № 93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними. Відповідно до пункту 14 Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016р.
Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону, якою врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто - до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані - підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.
Отже, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що ч. 3 ст. 7 Закону є нормою прямої дії, застосування якої не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом (до 30.11.2016 р.). Виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.
З урахуванням викладеного необґрунтованими є доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, що оскільки, матеріали справи не містять доказів включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, та судом не зазначено, на підставі яких доказів відповідач набув статусу учасника процедури врегулювання, а відтак має застосувуватись ч.3 ст.7 вказаного Закону.
Як встановлено апеляційним судом, станом на 05.02.2016 р. відповідач повністю здійснив оплату за природний газ, одержаний за договором купівлі-продажу природного газу № 3442/15-ТЕ-34 від 31.12.2014 р., що не заперечується сторонами і підтверджується "операціями за договором" /а.с. 35/ та поданим позивачем до суду розрахунком сум пені, 3% річних та інфляційних втрат за період з лютого 2015 року по лютий  2016 року.
Враховуючи, що заборгованість, на яку позивачем нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати, погашена відповідачем до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", тобто - до 30.11.2016 р., про що зазначено вище і не спростовано скаржником в апеляційній скарзі, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 9843,66 грн  пені, 560,74 грн 3% річних, 5093,55 грн інфляційних втрат.
Такий правовий висновок щодо застосування норми ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" викладений у постановах Верховного Суду від 29.01.2018 р. у справі                  № 904/10745/16, від 07.02.2018 р. у справі № 927/1152/16, від 14.02.2018 р. у справі               № 908/3211/16, від 22.02.2018 р. у справі № 922/4355/14 у справі № 904/1619/18 від 20.12.2018 р., і підстав відступати від таких висновків колегія суддів не вбачає підстав.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів встановила, що рішення Господарського суду Господарського суду Хмельницької області від 08.04.2020 р. у справі № 924/1221/19 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і немає підстав для його скасування чи зміни за ст. 277 ГПК України. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.
Судові витрати на оплату судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника відповідно до ст.129 ГПК України. 
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 282  Господарського процесуального кодексу України, суд
                      
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.04.2020 р. у справі № 924/1221/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.
          Матеріали справи № 924/1221/19 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складено 14.07.2020 р.

Головуючий  суддя                                                                      Маціщук А.В.

Суддя                                                                                              Гудак А.В.

Суддя                                                                                              Петухов М.Г.